Справа №295/7297/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Моштук Т.В., Поліщук О.В.,

за участі представника заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

державного виконавця Сладь Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_3 із відповідною заявою, у якій просить скасувати тимчасове обмеження відносно нього у праві виїзду за межі України, що було застосоване на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016 у цивільній справі №295/7297/16-ц.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_3 зазначив, що державним виконавцем Луцюк А.В. 24.02.2016 року було відкрито виконавче провадження №50288161 з виконання виконавчого листа №2-388/2011, виданого 06.05.2011 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення із нього в солідарному порядку на користь ПАТ «ВіЕйБІ Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 5 404 695 грн. 60 коп. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016 задоволено подання державного виконавця та тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України. За словами заявника, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» він не був обізнаний з постановою про відкриття виконавчого провадження №50288161 та не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Підтвердженням даної обставини є щомісячні відрахування із заробітної плати боржника. Власне майно, яке можливо було б реалізувати задля погашення заборгованості по виконавчому провадженню №50288161, у боржника відсутнє.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2020 залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України правонаступника стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос».

Представником ТОВ «ФК «Геліос» були подані письмові заперечення на заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у яких представник товариства просив відмовити у задоволенні заяви. На підтвердження своїх заперечень послався на те, що неможливо скасувати заходи, встановлені ухвалою апеляційного суду, які будуть суперечити їх суті та часу, на який їх було встановлено. Також існує вірогідність того, що після скасування тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, останній розпочне ухилятись від виконання виконавчого документу. На думку представника ТОВ «ФК «Геліос», суд першої інстанції не може вдаватись до переоцінки обставин, встановлених судом вищої інстанції. Більше того, у заяві не наведено жодної підстави для необхідності скасування тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, яка б підтверджувалась відповідними доказами та була б вмотивована та обґрунтована.

В судовому засіданні представники ОСОБА_3 та ТОВ «ФК «Геліос» підтримали свої вимоги та заперечення, з підстав, викладених у заяві та запереченнях на неї відповідно.

Державний виконавець Сладь Т.П. в судовому засіданні пояснила, що після ухвали апеляційного суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник сам звернувся що державного виконавця із ініціативою про звернення на його заробітну плату, перші проплати на виконання рішення суду надійшли із січня 2017 року і на даний час затримок по ним не було. Державний виконавець також підтвердив відсутність у ОСОБА_3 власного майна, на яке можна було б звернути стягнення.

Заслухавши пояснення представників стягувача та боржника, державного виконавця, вивчивши й дослідивши матеріали справи, зміст заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд вважає зазначену заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)перебуває виконавче провадження № 50288161з виконання виконавчого листа №2-388/2011, виданого 06.05.2011 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_3 (боржника) в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк «ВіЕйБі Банк» (стягувача) заборгованості за кредитним договором в сумі 5 404 695 грн. 60 коп.

25.10.2016 року Апеляційним судом Житомирської області постановлено ухвалу, якою задоволено подання державного виконавця та тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання виконавчого листа №2-388/2011, виданого 06.05.2011 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві на виїзд з України ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Стаття 441 ЦПК України, внаслідок внесених змін на підставі Закону України від 03.07.2018 року №2475-VIII, була доповнена зокрема частиною п`ятою, за змістом якої суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно зі статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням до виконання зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Невиконання боржником самостійно зобов`язань упродовж строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Обмеження у праві виїзду за кордон може бути застосовано не автоматично при непогашенні боргу, а за встановлення необхідності застосування такого заходу з урахуванням обставин справи при доведеності факту ухилення з боку боржника. Окрім того, обмеження повинно сприяти стягненню боргу, а не навпаки. Нарешті, усі обмеження прав громадян залишати свою країну повинні бути виправдані конкретними обставинами справи.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року в справі «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Судом звернуту увагу і дана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Луцюк А.В. від 27.04.2015 звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3 шляхом щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу) останнього частини заробітної плати у розмірі 20% на виконання рішення суду. Також державний виконавець в судовому засіданні усно підтвердив, що на час розгляду заяви ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України затримок у такому утриманні не було.

До того ж, за словами представника ОСОБА_3 та державного виконавця, у боржника відсутнє власне майно, на яке можна було б звернути стягнення. Докази протилежного не були надані в ході розгляду справи і стягувачем.

Таким чином сам по собі розмір непогашеного боргу достеменно не свідчить про ухилення від виконання боржником обов`язків щодо його погашення, оскільки, як зазначив державний виконавець в судовому засіданні, із заробітної плати боржника протягом трьох останніх років щомісячно утримується 20%, за рахунок яких і погашається певними частинами сума заборгованості. Отже боржник вживає заходи щодо виконання рішення суду, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про вмотивованість заяви останнього та наявність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕА НОМЕР_2 від 13 грудня 2007 року), застосоване на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016 у цивільній справі №295/7297/16-ц до моменту фактичного виконання виконавчого листа №2-388/2011, виданого 06.05.2011 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області.

Копію ухвали направити до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)та для виконання в Адміністрацію державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Дата складання повного тексту ухвали 26.02.2020

Суддя