Справа № 357/9289/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року до суду звернувся ОСОБА_1 з цивільним позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації мотивуючи тим, що його колишня дружина, відповідачка по справі, ОСОБА_2 безпідставно звинувачує його у смерті матері ОСОБА_3 та спільного сина ОСОБА_4 . Зазначає, що вказана інформація не відповідає дійсності, має негативний характер та порушує його права на повагу до честі, гідності ділової репутації. Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_1 просив суд визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 щодо вбивства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; зобов`язати ОСОБА_2 в подальшому не розповсюджувати недостовірну інформацію з будь-якого приводу в адресу ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію через засоби масової інформації чи інший спосіб, шляхом оприлюднення після набрання законної сили судовим рішенням в даній справі, наступного тексту спростування: «звинувачення ОСОБА_1 в причетності до вбивства його матері ОСОБА_3 та нашого спільного сина ОСОБА_4 є неправдивими»; зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію, щодо звинувачення ОСОБА_1 в причетності до вбивства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед сім`єю ОСОБА_5 у спосіб який був і розповсюджений; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн..

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що недостовірної інформації про ОСОБА_1 вона не розповсюджувала, а навпаки останній провокує сварки.

Повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 1997 році. Після розлучення між сторонами склалися неприязні відносини.

Постановою ГУ НП в Київській області від 25.04.2018 року закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №300001603 від 29.03.2018 року за фактом смерті ОСОБА_4 на підставі ч.1 п.1 ст.284 КПК України за відсутністю події злочину, передбаченого ст.115 КК України.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно виникають конфлікти, що підтверджується висновком ГУ НП в Київській області від 26.07.2019 року та листом відповіддю від 05.12.2019 року за результатами відповідних звернень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

У статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.

Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (п. 1 ст. 17).

За змістом ч.1 ст.270 ЦК України, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу (ч.1 ст.275 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформацією, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Предметом доказування у рамках даної справи є поширення недостовірної інформації щодо фізичної особи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (ст. 30 Закону України «Про інформацію»).

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 15, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №1від 27 лютого 2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

В той же час, відповідно до роз`яснень, наданих судам у п.4 ППВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи», зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

В даному випадку, висловлювання ОСОБА_2 про ОСОБА_1 , в тому числі при сторонніх особах, щодо його причетності до смерті матері та сина не порушували право позивача на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Зазначені висловлювання є наслідком усталених неприязних відносин між сторонами на тлі емоційних переживань від втрати спільного сина.

За таких обставин, висловлювані ОСОБА_2 судження щодо ролі ОСОБА_1 у смерті його матері та спільного сина ОСОБА_4 є оціночними.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (ст. 30 Закону України «Про інформацію»).

Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації задоволенню не підлягають. Інші позовні вимоги, в тому числі, щодо відшкодування моральної шкоди, є похідними, тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст.ст.270,275,277 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», керуючись ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Повне рішення складено 13.02.2020 р.

СуддяЛ. М. Кошель