Постанова

Іменем України

12 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 372/3368/17

провадження № 61-8695св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк»,

треті особи: відділ примусового виконання рішень управління державної служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Велес-Д»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» (далі - ПАТ «Український Бізнес Банк») про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором та припинення іпотеки.

Позов мотивовано тим, що між ним та ПАТ «Український Бізнес Банк» було укладено кредитний договір № 80/Ф від 16 лютого 2009 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді не поновлюваної лінії в розмірі 300 000 доларів США, а позичальник зобов`язаний був повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом. Строк дії вказаного договору з 16 лютого 2009 року по 16 лютого 2014 року. Відповідно до пункту 2.2 вказаного договору перший транш в розмірі

250 000 доларів США наданий під залог «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 357,5 кв. м, автомобіля Toyota, 2006 року випуску, сірого кольору. Відповідно до пункту 2.2.2 другий транш в розмірі 50 000 доларів США наданий під залог автомобіля Audi марки Q7, 2008 року випуску, синього кольору, автомобіля Hyundai марки Veracruz, 2007 року випуску, сірого кольору. Вказані кошти були отримані ним через касу банку, кредит, наданий за договором, забезпечений залогом та договором поруки фізичної особи.

16 лютого 2009 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ним був укладений договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодержатель має право у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Предметом іпотеки є належне йому майно на праві власності нерухоме майно. Відповідно до пункту 1.3 договору іпотеки на строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця. Відповідно до пункту 6.2 право застави, та відповідно і договір іпотеки припиняє чинність у разі припинення основного зобов`язання, забезпечення цією іпотекою. Договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу 16 лютого 2009 року та зареєстровано в реєстрі за № 233.

Також 16 лютого 2009 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р. накладена заборона відчуження зазначеного в договорі майна - кафе-шашличної за адресою

АДРЕСА_1 , до припинення договору іпотеки.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 січня

2012 року позовні вимоги ПАТ «Український Бізнес банк» задоволено повністю, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» заборгованість за кредитним договором, а саме: 130 200,32 доларів США суми поточної заборгованості за кредитом, 130 200,46 доларів США суми простроченої заборгованості за кредитом, 64 194,32 доларів США суми простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам, 9 162 грн 79 коп. суми простроченої заборгованості по нарахованим комісіям, а всього 324 595,10 доларів США та 9 162 грн

79 коп. Вирішено питання судових витрат.

20 березня 2017 року на адресу ОСОБА_1 було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53603530 по виконавчому документу №2-80-12.

08 грудня 2014 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д» було укладено договір факторингу № 14, за умовами якого банк переуступив товариству право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними зобов`язаннями по договору № 80/Ф від 16 лютого 2009 року.

ТОВ «Велес-Д» було реалізоване заставне майно, а також в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Велес-Д» отримало від ОСОБА_1 будівельні матеріали, що згідно з середніх ринкових цін покриває 60 % боргу.

Посилаючись на викладене та те, що заборгованість за договором факторингу № 14 від 08 грудня 2014 року позивачем було повністю погашено, претензії у ТОВ «Велес-Д» до нього відсутні, ОСОБА_1 просив суд визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 80/Ф від 16 лютого 2009 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Український Бізнес Банк», у зв`язку із належним виконанням зобов`язань; припинити іпотеку на нерухоме майно, а сама - кафе-шашличну за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею

357,5 кв. м, встановлену 16 лютого 2009 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Щур Н. Р., зареєстрованої в реєстрі за

№ 233; скасувати заборону відчуження вказаного нерухомого майна, встановлену у зв`язку із посвідченням зазначеного договору іпотеки

від 16 лютого 2009 року, зареєстровану в реєстрі за № 234.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня

2018 року у складі судді Болобана В. Г. позов задоволено. Визнано припиненими зобов`язання за кредитним договором № 80/Ф від 16 лютого 2009 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Український Бізнес Банк», у зв`язку із належним виконанням зобов`язань.

Припинено іпотеку на нерухоме майно, а саме - кафе-шашличну за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 357,5 кв. м, встановлену 16 лютого 2009 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Щур Н. Р., зареєстровану в реєстрі за

№ 233, та скасовано заборону відчуження вказаного нерухомого майна, встановлену в зв`язку із посвідченням зазначеного договору іпотеки

від 16 лютого 2009 року, зареєстровану в реєстрі за № 234. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір факторингу № 14 від 08 грудня 2014 року, укладений між ТОВ «Велес-Д» та ПАТ «Український Бізнес Банк», на момент погашення ОСОБА_1 заборгованості був чинним, також суд визнав належним доказом лист ТОВ «Велес-Д», у якому останній інформує боржника ОСОБА_1 про те, що заборгованість за договором факторингу № 14 від 08 грудня 2014 року повністю погашена.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Український Бізнес Банк» задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що визнавши виконання боржником зобов`язання за кредитним договором у квітні

2015 року, суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що у травні 2015 року ОСОБА_1 звертався у суду з позовом про визнання недійсним договору факторингу № 14 від 08 грудня 2014 року, укладеного між ТОВ «Велес-Д» та ПАТ «Український Бізнес Банк», у задоволенні якого рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня

2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року, відмовлено, що ставить під сумнів виконання позивачем зобов`язання у квітні 2015 року. Крім того, ТОВ «Велес-Д» у лютому 2015 року зверталося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчих провадженнях № 35728715 та № 35729013, у задоволенні якої ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2015 року, відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 січня

2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Велес-Д» (справа № 372/791/15-ц), відхилено.

Зазначена інформація перевірена судом апеляційної інстанції й факт ухвалення вказаних рішень відповідно до заяви ТОВ «Велес-Д», поданої до суду у лютому 2015 року, підтверджено даними Єдиного державного реєстру судових рішень, що свідчить про наявність станом на квітень 2015 року зобов`язальних відносин та непогашення позивачем заборгованості.

Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт реалізації заставного майна ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Велес-Д», а також погашення боргу будівельними матеріалами, як зазначено у листі № 24 від 03 квітня 2015 року.

Враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується погашення ОСОБА_1 ТОВ «Велес-Д» заборгованості за кредитним договором № 80/Ф від 16 лютого 2009 року, а наявність такої заборгованості підтверджується довідкою ПАТ «Український Бізнес Банк», яка міститься у матеріалах справи, не можна вважати припиненим указаний кредитний договір.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції. Клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року задоволено. Зупинено дію постанови Київського апеляційного суду

від 13 березня 2019 року до закінчення касаційного провадження у справі.

У липні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не був залучений до розгляду справи про визнання договору факторингу недійсним Господарським судом м. Києва, отже, відповідне рішення господарського суду не має впливати на обсяг прав і обов`язків позивача, а стосується лише відносин позивача і третьої особи. Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов вірного висновку про те, що єдине, на що в цій ситуації може правомірно розраховувати відповідач - це реституція. Отже, якщо дотримуватись положень цивільного законодавства, відповідач мав заявляти вимоги не до позивача, а до третьої особи.

Станом на момент погашення заборгованості позивач діяв цілком правомірно, погасивши борг на користь нового кредитора ТОВ «Велес-Д». Розглядаючи апеляційну скаргу відповідача, єдине, що повинен був встановити апеляційний суд, це факт підтвердження виконання зобов`язань позивачем перед третьою особою. Відповідно до частини першої

статті 545 ЦК України розписка ТОВ «Велес-Д» про погашення заборгованості в повному обсязі і відсутність у нього претензій до позивача є таким належним підтвердженням виконання зобов`язань.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ПАТ «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому воно просило вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

16 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Український Бізнес Банк» укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 000 доларів США строком до 16 лютого 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором між банком та

ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, предметом якого є

«Кафе-шашлична», розташоване по АДРЕСА_1 . Крім того, з тією ж метою між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_1 були укладені договори застави транспортних засобів та договір поруки (а. с. 14-19, т. 1).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 січня

2012 року у справі за позовом ПАТ «Український Бізнес банк» до

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 на користь ПАТ «Український Бізнес банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 324 595,10 доларів США та 9 162 грн 79 коп. Вирішено питання судових витрат (а. с. 35-36, т. 1).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції відкрито виконавче провадження

ВП № 53603530 про примусове виконання виконавчого листа № 2-80-12, виданого 14 грудня 2012 року Обухівським районним судом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Український Бізнес банк» заборгованість за кредитним договором (а. с. 38, т. 1).

08 грудня 2014 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д» було укладено договір факторингу № 14, за умовами якого банку переуступив товариству право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними зобов`язаннями по договору № 80/Ф від 16 лютого 2009 року. Відповідно до пункту 1.1 в порядку та на умовах, визначеним цим договором, клієнт продає (переуступає) фактору право вимоги до боржника, які включають в себе кредитний договір, а фактор приймає такі права вимоги та зобов`язується передати фінансування в розпорядження клієнта за плату.

Відповідно до пункту 1.4 право грошової вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржника стосовно його заборгованості. Разом з правом грошової вимоги фактору переходять інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав

(а. с. 25-32, т. 1).

Згідно із копією листа № 24 від 03 квітня 2015 року, ТОВ «Велес-Д» повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до договорів застави транспортних засобів та згідно з договором факторингу № 14 від 08 грудня 2014 року товариством «Велес-Д» було реалізоване заставне майно. Згідно з домовленостями сторін, в рахунок погашення боргу на підставі договору факторингу № 14 від 08 грудня 2014 року, ТОВ «Велес-Д» отримало від ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу будівельні матеріали, що згідно з середніх ринкових цін покриває 60 % боргу. Таким чином ТОВ «Велес-Д» інформує боржника ОСОБА_1 , що заборгованість за договором факторингу № 14 від 08 грудня 2014 року повністю погашена (а. с. 23, т. 1).

У травні 2015 року ОСОБА_1 звертався у суду з позовом про визнання недійсним договору факторингу № 14 від 08 грудня 2014 року, укладеного між ТОВ «Велес-Д» та ПАТ «Український Бізнес Банк», у задоволенні якого рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 серпня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року, відмовлено (а. с. 41-42, т. 1).

Рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» Білої І. В. № 10 від 17 червня

2015 року визнано нікчемними: договір факторингу № 14 та договори забезпечення, які укладенні у зв`язку із укладенням договорів про відступлення прав вимог за кредитним договором, а саме: договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки (посвідченим 16 лютого 2009 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р. та зареєстрованим у реєстрі за № 233), який 08 грудня

2014 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1866 (а. с. 94, т. 1).

Крім того, 17 червня 2015 року ОСОБА_1 листом № 3127 від 17 червня 2015 року було повідомлено про визнання нікчемними правочинів: договору факторингу № 14 та договори забезпечення, які були укладенні у зв`язку із укладенням договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором. Вказаний лист було отримано ОСОБА_3 18 червня

2015 року.

На підставі того, що ТОВ «Велес-Д» добровільно не виконав вимогу (повернути право вимоги за кредитними договорами та документи, які були отримані) направлену банком на адресу ТOB «Велес-Д», банк звернувся до суду із позовною заявою про визнання недійсними договорів та зобов`язання вчинити дії.

За результатами розгляду справи № 910/33042/15 Господарським судом

м. Києва прийнято рішення від 15 лютого 2017 року, відповідно до якого визнано недійсними: договір факторингу № 14, укладений 08 грудня 2014 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д»; договір про відступлення права вимоги за договором поруки від 16 лютого 2009 року, укладений 08 грудня 2014 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та

ТОВ «Велес-Д»; договір про відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу (посвідченим 16 лютого 2009 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р. та зареєстрованим у реєстрі за № 232), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. та зареєстрований в реєстрі за № 1863; договір про відступлення права вимоги від 08 грудня 2014 року за договором застави транспортного засобу (посвідченим

28 квітня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А. Ю. та зареєстрованим в реєстрі за № 903), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Апатенко М. А. та зареєстрований у реєстрі за № 1864; договір про відступлення права вимоги від 08 грудня 2014 року за договором застави транспортного засобу (посвідченим 28 квітня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А. Ю. та зареєстрованим у реєстрі за № 904), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1865; договір про відступлення права вимоги від 08 грудня 2014 року за договором іпотеки (посвідченим 16 лютого 2009 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р. та зареєстрованим у реєстрі за № 233), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М. А. та зареєстрований в реєстрі за № 186 (а. с. 95-98, т. 1).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня

2015 року у задоволенні заяви ТОВ «Велес-Д» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 січня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Велес-Д» (справа № 372/791/15-ц), відхилено (86, 87, т. 1).

Як на доказ виконання позивачем умов кредитного договору, ТОВ «Велес-Д» вказало про реалізацію ним згідно договору факторингу № 14 від 08 грудня 2014 року заставного майна автомобілів: Audi Q7, 2008 року випуску, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; Toyota Prado, 2006 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; Hyundai Veracruz, 2007 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також будівельних матеріалів, на суму більше 60 % боргу (а. с. 23, т. 1).

Разом з тим, з долученої в суді апеляційної інстанції інформації, наданої Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України убачається, що: автомобіль Toyota Prado, рік випуску 2006, колір сірий, зареєстрований за ОСОБА_3 , 23 травня 2009 року було знято з обліку для реалізації, 12 червня 2009 року ОСОБА_4 було видано тимчасовий талон при уточненні реєстраційних даних ТЗ, а 10 березня 2010 року вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_4 ; автомобіль Audi марки Q7, 2008 року випуску, колір синій, зареєстрований за ОСОБА_3 , 09 квітня 2010 року було знято з обліку для реалізації, 17 липня 2010 року вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 ; автомобіль Hyundai марки Veracruz рік випуску 2007, колір сірий, зареєстрований за ОСОБА_3 , 30 жовтня 2010 року було знято з обліку для реалізації, 03 листопада 2010 року вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу

(а. с. 69-77, т. 2).

Окрім того, Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України додатково проінформовано, що автомобіль Toyota Prado, рік випуску 2006, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , протягом 2015 року і в інший період за ТОВ «Велес-Д» не реєструвався та з 10 березня 2010 року значиться зареєстрованим на праві власності на ім`я ОСОБА_4 ; автомобіль Audi Q7, 2008 року випуску, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1 , протягом 2015 року і в інший період за ТОВ «Велес-Д» не реєструвався та з

17 липня 2010 року значиться зареєстрованим на праві власності на ім`я ОСОБА_5 ; автомобіль Hyundai марки Veracruz, рік випуску 2007, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_3 , протягом 2015 року і в інший період за

ТОВ «Велес-Д» не реєструвався та з 03 лютого 2018 року зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 (а. с. 97-98, т. 2).

Згідно накладної № 30 від 03 квітня 2015 року ОСОБА_1 відвантажив менеджеру ТОВ «Велес-Д» ОСОБА_8 460 м/куб деревини будівельної твердих порід обрізної при вартості 14 400 грн за один м/куб, на загальну суму 6 624 000 грн (а. с. 118, т. 1)

Між тим, до справи не долучено доказів оприбутковування, отримання товариством на баланс указаних будівельних матеріалів.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Системний аналіз статей 599, 1049, 1054 ЦК України свідчить, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що належними та допустимими доказами не підтверджується погашення ОСОБА_1 ТОВ «Велес-Д» заборгованості за кредитним договором № 80/Ф від 16 лютого 2009 року, а наявність такої заборгованості підтверджується довідкою ПАТ «Український Бізнес Банк», яка міститься у матеріалах справи, тому не можна вважати припиненим указаний кредитний договір.

Доводи касаційної скарги щодо погашення боргу на користь нового кредитора ТОВ «Велес-Д» є необґрунтованими, оскільки Господарським судом м. Києва прийнято рішення від 15 лютого 2017 року, відповідно до якого визнано недійсним, зокрема, договір факторингу № 14, укладений

08 грудня 2014 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д». Крім того, апеляційним судом не встановлено погашення такої заборгованості, а навпаки зазначено про наявність боргу за вказаним кредитним договором.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Поновити дію постанови Київського апеляційного суду від 13 березня

2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович