РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/10730/19

Пров. №2/766/356/20

12 листопада 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Казеєва Ю.В., з участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 та її представника Гонтар П.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_7 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4 30.05.2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28.09.2015 р. магазину-прибудови " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Надією Ігорівною; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28.09.2015 р. земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0283, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Надією Ігорівною; витребувати від ОСОБА_2 магазин-прибудову " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0283.

В обґрунтування позову вказала, що 25.09.2015 р. нею видано на ім`я ОСОБА_5 дві довіреності, згідно яких остання мала право розпоряджатися належними їй на праві власності магазином-прибудовою " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою кадастровий номер: :01:001:0283 за тією ж адресою. Вказане нерухоме майно придбано нею у період перебування у шлюбі з ОСОБА_7 за спільні кошти, а тому вважалося спільною сумісною власністю подружжя. За змістом вказаних довіреностей, які посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І., ОСОБА_5 , крім іншого, мала право укладати всі дозволені законом угоди стосовно спірного майна, а саме: продавати, обміняти, укладати попередній договір, укладати договір іпотеки, одержувати довідки або інші документи про наявність грошових сум, відсотків (нарахувань) по них чи руху зазначених сум, розписуватися за неї на документах та в одержанні грошових коштів, перераховувати кошти для сплати мита, податків та інших обов`язкових платежів. 28.09.2015 р. ОСОБА_5 використовуючи вказані довіреності, уклала з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу магазину-прибудови " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_5 , діючи від її імені продала ОСОБА_6 вказаний магазин-прибудову за ціною 498130,00 грн. Того ж дня, ОСОБА_5 , від її імені уклала з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:0283 під магазином-прибудовою за тією ж адресою. Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Надією Ігорівною. 27.10.2016 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 укладено два договори купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_6 продав ОСОБА_8 спірний магазин-прибудову та земельну ділянку під ним. Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Надією Миколаївною. В свою чергу, згідно відомостей наявних в Єдиному державному реєстрі нерухомого майна, спірне майно продано ОСОБА_2 за двома договорами купівлі-продажу від 28.04.2017 р., посвідченими приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. Вважає, що договори купівлі-продажу від 25.09.2015 року магазину-прибудови " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та земельної ділянки під ними, є недійсними як такі, що вчинені внаслідок зловмисної домовленості між її представником ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_6 , з огляду на те, що вона взагалі не мала наміру відчужувати спірне майно, а бажала лише отримати кредит під іпотеку магазину; крім того, грошових коштів, визначених у договорах вона не отримувала; чоловік згоди на укладення спірних правочинів не надавав. Зазначає, що після вчинення без її відома та її згоди оскаржуваних правочинів, вона разом з чоловіком намагалися повернути майно, проте, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 знову почали погрожувати їй та її чоловіку, тому, тривалий час вони боялися звертатися до суду та правовохоронних органів. Вказує, що оспорювані договори купівлі-продажу нерухомого майна були укладені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за зловмисною домовленістю між собою, у власних інтересах та всупереч її волі, внаслідок чого вона понесла збитки у приблизному розмірі 400000,00 доларів США, що дорівнює вартості спірного майна. Щодо витребування майна з чужого незаконного володіння зазначає, що в силу положень ст. 330, 387, 388, 396 ЦК України спірне майно підлягає витребуванню на її користь.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.06.2019 року звільнено ОСОБА_4 від сплати судового збору, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2019 року задоволено заяву адвоката позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо магазину-прибудови " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0283, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

14.08.2019 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Гонтар П.А. подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача понесені судові витрати. В обґрунтування відзиву вказала, що відповідач ОСОБА_2 є добросовісним набувачем магазину-прибудови " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) та земельної ділянки кадастровий номер::01:001:0283, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за договорами купівлі-продажу від 28.04.2017 р. та сплатила за придбання нерухомого майна грошові кошти в розмірі 100062,00 грн. за придбання земельної ділянки та 2103138,00 грн. за придбання магазину. Звертала увагу на те, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника внаслідок дій представника ОСОБА_5 , яка діяла в межах повноважень наданих їй повноважень та на підставі відповідних довіреностей від 25.09.2015 року. Вказані довіреності, якими позивачка уповноважила ОСОБА_5 на продаж магазину-прибудови " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою не відкликані. Видача довіреності є односторонньою угодою, яка залежить виключно від волі довірителя, а тому спірне майно не може вважатися таким, що вибули з володіння поза волею власника. Наявність у діях власника майна волі на відчуження майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Зазначає, що обґрунтовуючи позов неотриманням грошових коштів від продажу нерухомого майна, позивач, однак, заявляє вимоги про витребування майна від, на теперішній час, законного його власника ОСОБА_2 . Разом з тим, за наявності волевиявлення на відчуження нерухомого майна, належним способом правового захисту порушених прав у даному випадку є стягнення неотриманих та/або недоотриманих від продажу нерухомого майна коштів за умови доведення вказаного факту. Звертала увагу на голослівність доводів позивача про те, що надана її чоловіком ОСОБА_7 24.09.2015 р. у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Черкашиної Н.В. письмова нотаріально посвідчена згода на розпорядження спірним майном є підробленою, та про те, що ОСОБА_7 надавалася лише з метою отримання кредиту в банку, оскільки підпис ОСОБА_7 поставлено не лише на нотаріальному бланку вказаної згоди, посвідченому приватним нотаріусом Черкашиною Н.В., а й на другому екземплярі такої згоди, складеному в простій письмовій формі, та в журналі вчинення нотаріальних дій. Звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним договорів купівлі-продажу майна, укладених 28.09.2015 р., позивачем не зазначено причини не звернення до суду в межах строків позовної давності, передбаченого ст. 256 ЦК України. Доводи позивача про те, що про зміст спірних договорів їй стало відомо лише в липні 2017 року, оскільки нібито тривалий час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із застосуванням погроз фізичною розправою забороняли знайомитися з укладеними договорами, не можуть бути прийняті судом до уваги як підстава для поновлення строку звернення до суду, оскільки навіть у випадку приховування договору купівлі-продажу, інформацію про нового власника та підставу переходу права власності на спірне майно до ОСОБА_6 , а в подальшому і до ОСОБА_2 , позивач не позбавлена була можливості отримати із Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень або шляхом звернення до суду із клопотанням про витребування доказів. З огляду на те, що спірні правочини укладені 28.09.2015 року, в той час як із позовними вимогами звернулася лише в травні 2019 року, то у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском строку давності звернення до суду.

15 серпня 2019 року відповідачем ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказала, що знайома з позивачкою з 2015 року, коли вона звернулася за допомогою у здійсненні реконструкції магазину-прибудови "Квіти", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом, маючи намір відчужити вказане майно, з метою розрахунків з багаточисленними кредиторами, ОСОБА_4 звернулася до неї за наданням послуг з оформлення договорів купівлі-продажу. При цьому, її чоловік ОСОБА_7 був також обізнаний стосовно намірів дружини відчужити належне їм на праві спільної сумісної власності майно, сам особисто був зацікавлений в укладенні спірних правочинів та безпосередньо брав участь в зборі необхідних документів для їх укладення. Так, 23.09.2015 р. ОСОБА_7 з метою надання згоди дружині ОСОБА_4 на продаж спірного майна, привіз на її офіс документи для оформлення угоди про продаж магазину, а саме: свідоцтво про його з ОСОБА_4 одруження та копії своїх паспортів та ідентифікаційних кодів. В цей же день, вона передала вказані документи приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Черкашиній Н.В. для підготовки документів, необхідних для продажу магазину та земельної ділянки. 24.09.2015 р. ОСОБА_7 приїхав до нотаріуса та підписав заяву про згоду укладення договору купівлі-продажу магазину та земельної ділянки, при цьому проставивши власний підпис не лише на нотаріальному бланку згоди, а й на другому екземплярі такої згоди, складеному в простій письмовій формі, та в журналі вчинення нотаріальних дій. 25.09.2015 р. подружжя ОСОБА_4 приїхали до нотаріуса Черкашиної Н.В. де ОСОБА_4 видала нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила її на продаж магазину, оскільки планувала поїздку до м. Києва та мала побоювання не встигнути повернутися до дати угоди. 28.09.2015 р. між нею в інтересах ОСОБА_4 , як продавцем та ОСОБА_6 як покупцем укладено два письмові нотаріально-посвідчені договори купівлі-продажу магазину-прибудови " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки за вказаною адресою, кадастровий номер :01:001:0283. Після підписання договору купівлі-продажу та закінчення процедури його нотаріального посвідчення, ОСОБА_4 того ж дня отримала від ОСОБА_6 кошти за договором, а потім ОСОБА_7 забрав ОСОБА_4 , і вони разом поїхали на своєму авто. Вказує, що спірні договори купівлі-продажу були укладені сторонами добровільно при повному усвідомленні своїх дій та їх наслідків. Крім того, вказує, що звернення позивачки до суду із вказаним позовом після спливу чотирьох років з моменту відчуження майна свідчить лише про те, що намір протиправно заволодіти майном, не повертаючи кошти отримані від його продажу.

15 серпня 2019 року відповідачем ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що правові підстави для визнання недійсними спірних договорів відсутні, оскільки волевиявлення всіх учасників вказаного правочину відповідало їх дійсній волі. Допустимих та достатніх доказів на підтвердження доводів про зловмисну домовленість його з ОСОБА_5 позивачкою не надано, в той час, як рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За придбання спірного майна ним, в день укладення правочинів було сплачено грошові кошти, підтвердженням чого є власноруч написана позивачкою розписка. Гроші були передані їй в день підписання угод, одразу ж після їх нотаріального посвідчення, а тому доводи позивачки про укладення угод відчуження майна без її відома та без відома чоловіка не відповідають дійсності. Зазначає, що позивачкою позов подано після спливу більш ніж трьох років з метою повернення майна та не повернення коштів, отриманих від його продажу.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2019 року застосовано зустрічне забезпечення та зобов`язано ОСОБА_4 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 364676 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за суттю, витребувано докази, у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про забезпечення судових витрат відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 27.02.2020 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2019 року скасовано, постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про застосування зустрічного забезпечення відмовлено.

30 березня 2020 року відповідачем ОСОБА_5 подано письмові пояснення на ухвалу суду про витребування доказів.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2020 року виправлено описки в ухвалах Херсонського міського суду Херсонської області від 12 червня 2019 року, 21 червня 2019 року, 22 листопада 2019 року, 13 січня 2020 року у справі № 766/10730/19 та вирішено вважати вірним найменування третьої особи - ОСОБА_7 ; розгляд справи відкладено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вказав про відсутність судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. Заяв про подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи до закінчення судових дебатів не подано та не заявлено.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомляли.

Суд, заслухавши вступні слова представника позивача, відповідача ОСОБА_2 , її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

27 вересня 1997 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 27.09.1997 року (арк. справи 10).

24 вересня 2015 року ОСОБА_7 складено заяву, у якій повідомив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , повністю усвідомлює значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, яке відповідає його внутрішній волі, розуміючи природу цього документу, повідомляє, що дає свою згоду його дружині ОСОБА_4 , продати за ціну та на умовах на її власний розсуд магазин-прибудову " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що є їх спільною сумісною власністю та земельну ділянку. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І., зареєстровано в реєстрі за №1998 (арк. справи 11).

25 вересня 2015 року ОСОБА_4 видано довіреність, за попереднім усним договором з повіреною, яка має діяти в її інтересах стосунках з третіми особами уповноважила ОСОБА_5 розпоряджатися належним їй майном на праві приватної власності магазином-прибудовою " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема надано право укладати всі дозволені законом угоди, а саме: продавати, обміняти, укладати попередній договір, укладати договір іпотеки, одержувати довідки або інші документи про наявність грошових сум, відсотків (нарахувань) по них чи рух зазначених сум; розписуватися на документах та в одержанні грошових коштів; перераховувати кошти для сплати мита, податків та інших обов`язкових платежів. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І., зареєстровано в реєстрі за №2031 (арк. справи 12).

Аналогічного змісту довіреність видана ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_5 щодо розпорядження земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0109 га, кадастровий номер :01:001:0283. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І., зареєстровано в реєстрі за №2032 (арк. справи 13).

28 вересня 2015 року між ОСОБА_4 , від імені якої діє ОСОБА_5 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І. 25.09.2015 року за реєстровим №2032 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу, за п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. Пунктом 1.2 договору передбачено, за договором відчужується магазин-прибудова "Квіти", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 459 кв.м, на земельній ділянці загальною площею 0,0109 га, кадастровий номер :01:001:0283.

Пунктом 1.6 договору встановлено, що справжність підпису чоловіка продавця ОСОБА_7 на заяві про згоду продати майно засвідчена у встановленому законом порядку приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І. 24.09.2015 року за реєстровим №1998.

За п. 2.1 договору, продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за 498130,00 грн., які будуть зараховані продавцем на рахунок покупця протягом двох банківських днів з моменту підписання договору, що має бути підтверджено відповідним платіжним документом. Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І., зареєстрований в реєстрі №2040 (арк. справи 236-237).

28 вересня 2015 року між ОСОБА_4 , від імені якої діє ОСОБА_5 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І. 25.09.2015 року за реєстровим №2032 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за п. 1.1 якого продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов`язується оплатити на нижчевикладених умовах земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0283.

Пунктом 1.6 договору встановлено, що справжність підпису чоловіка продавця ОСОБА_7 на заяві про згоду продати майно засвідчена у встановленому законом порядку приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І. 24.09.2015 року за реєстровим №1998.

За п. 2.1 договору, продаж вчинено за погоджену сторонами суму 22982,00 грн. За п. 2.2 вказану суму покупець зобов`язується передати продавцю одразу після підписання цього договору до його державної реєстрації в приміщенні нотаріальної контори, де посвідчений договір. Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І., зареєстрований в реєстрі №2041 (арк. справи 234-235).

Згідно розписки від 28.09.2015 року, складеної ОСОБА_4 , остання продала магазин-прибудову "Квіти" та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 за сто тисяч доларів США. Вказала, що матеріальних претензій не має. (арк. справи 165).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 19.09.2017 р. звертався до поліції із заявою про вчинення кримінальних правопорушень щодо укладених 28.09.2015 року договорів, з витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 190 КК України (кримінальне провадження №0006075 від 02.11.2017 р.), за ч. 1 ст. 358 КК України (кримінальне провадження №0003908 від 21.07.2017 р.), ч. 1 ст. 125 КК України (кримінальне провадження №0005939 від 25.10.2017 р.) (арк. справи 22).

27 жовтня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_8 придбав магазин-прибудову " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", загальною площею 459,0 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, площею 0,0109 га, кадастровий номер :01:001:0283. За п. 2.1 договору, продаж нерухомого майна за домовленістю сторін вчиняється за 397540,00 грн., які продавець зобов`язується сплатити покупцю на протязі одного банківського дня, з моменту нотаріального посвідчення договору. Факт повного розрахунку має бути підтверджено заявою продавця, справжність підпису на якій повинна бути засвідчена нотаріально, та яка буде невід`ємною частиною договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М., зареєстрований в реєстрі №4174 (арк. справи 24).

27 жовтня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_8 придбав земельну ділянку загальною площею 0,0109 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0283. Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 10984,00 грн., які продавець отримав повністю від покупця до підписання цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М., зареєстрований в реєстрі №4174 (арк. справи 25).

Відомості про право власності ОСОБА_2 на підставі вищевказаного договору внесено 28.04.2017 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №86176712 від 28.04.2017 р. (арк. справи 99).

28 квітня 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_2 купила та прийняла магазин-прибудову "Квіти, загальною площею 459,0 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, площею 0,0109 га, якій присвоєно кадастровий номер :01:001:0283. За п. 3 договору, продаж вчинено за 2103138,00 грн., які продавець одержав на рахунок, відкритий у ПАТ "Банк Восток" на ім`я ОСОБА_8 , згідно з платіжним дорученням №2 від 28.04.2017 року до підписання цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г., зареєстрований в реєстрі №966 (арк. справи 94).

Відомості про право власності ОСОБА_2 на підставі вищевказаного договору внесено 28.04.2017 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №86176569 від 28.04.2017 р. (арк. справи 95).

28 квітня 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_2 купила земельну ділянку загальною площею 0,0109 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0283. Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 100062 грн., які продавець одержав на рахунок, відкритий у ПАТ "Банк Восток" на ім`я ОСОБА_8 , згідно з платіжним дорученням №1 від 28.04.2017 року до підписання цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г., зареєстрований в реєстрі №967 (арк. справи 97-98).

Відомості про право власності ОСОБА_2 на підставі вищевказаного договору внесено 28.04.2017 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №86176712 від 28.04.2017 р. (арк. справи 99).

З огляду на частини першу та другу статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, у спосіб визнання правочину недійсним.

За положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 522/15095/15-ц (провадження № 61-11797св18) зроблено висновок по застосуванню статті 232 ЦК України та вказано, що «під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним. Тобто в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання. При цьому не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову - від представника чи від другої сторони правочину. Головне, що характеризує цей правочин - наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє. Кваліфікація правочину, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює встановлення, що: від імені однієї із сторін правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють».

Відповідно до частин першої, третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (частина третя статті 238 ЦК України).

За змістом статей 244-245 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Суд не приймає до уваги доводи позивачки стосовно того, що вона не мала наміру відчужувати майно, а лише укласти договір іпотеки, оскільки довіреності видані на повне розпорядження майном.

В той же час, суд вважає, що ОСОБА_5 діючи на підставі довіреностей, відчужила за договорами купівлі-продажу майно, при цьому, довіритель ОСОБА_4 зазначений правочин за ціною, вказаною у договорах не схвалювала, оскільки у розписці вказала що здійсню є продаж за 100 тис. доларів США (фактично за договорами 521112 грн., що за курсом Нацбанку України станом на 28.09.2015 року складало 24 тис.107 доларів США 70 центів (курс 21,616 грн. за 1 доларів США), докази отримання грошових коштів відсутні.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, які були оцінені судом, свідчить про наявність зловмисної домовленості відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 28.09.2015 р.

Відносно заяв відповідачів про застосування строків позовної давності.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

У справі, яка розглядається, позивачка звернулася до суду з позовними вимогами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння 30.05.2019 року.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

В даному конкретному випадку, позивачка звернулася до суду з позовом 30.05.2019 року, в той же час, позивачкою не спростовано факту того, що розписка від 28.09.2015 року написана не нею, а іншою особою, а відтак, строк позовної давності має обраховуватися саме з вказаної дати 28.09.2015 року.

З огляду на те, що позивачка звернулася до суду з позовом лише 30.05.2019 року, в той час, як строк позовної давності сплив 28.09.2018 року. Поважних причин пропущення строку та доказів цього питання суду не надано.

За таких обставин, позивачкою пропущено строк позовної давності, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити з огляду на сплив строків позовної давності.

Щодо вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, то вказані вимоги є похідними від задоволення вимог та повернення у власність спірного майна, а тому, з огляду на попередні висновки суду, відсутні підстави для їх задоволення.

За приписами ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З огляду вказане, заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 червня 2019 року у вигляді заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо магазину-прибудови " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0283, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 підлягають скасуванню. На підставі ч.10 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно заявленим вимогам, а за ч. 2 цієї статті інші судові витрати у разі відмови у задоволенні позову на позивача.

Представником третьої особи адвокатом Гонтар П.А. заявлено про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу 30 тисяч гривень, але розрахунку та доказів з цього питання до закінчення судових дебатів суду не надано, а тому відсутні підстави для розгляду вказаного питання.

Підстави для негайного виконання рішення відсутні.

Рішення в повному обсязі складене 20 листопада 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 76, 81, 90, 235, 258, 263-265, 268, 273, 353, 354ЦПК України, суд

В И Р І Ш И І В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , поживає: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , проживає: АДРЕСА_5 ), третя особа: ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 , проживає: АДРЕСА_6 ) про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити в повному обсязі.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 червня 2019 року у вигляді заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо магазину-прибудови " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0283, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати. Роз`яснити, що на підставі ч.10 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Херсонський міський суд Херсонської області з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус