Провадження № 6/727/146/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі :

Головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Гладкій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м.Чернівці справу за поданням старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кондратенко І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кондратенко І.В. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 .

Посилається на те, що у Першому відділі ДВС м.Чернівці на виконанні перебуває виконавчий лист №727/13989/18, виданий 11.08.2020 року Шевченківським районним судом м.Чернівці про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 .

Посилається на те, що під час виконання рішення суду державний виконавець неодноразово надсилав боржнику вимоги державного виконавця про виконання рішення суду. Також, при виході за адресою, зазначеною у заяві стягувача боржник двері квартири не відчинив. Крім цього, 01.10.2020 року та 19.10.2020 року державним виконавцем були винесені постанови про накладення штрафу на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду. Посилається на те, що рішення суду на даний час не виконане, що й призвело до вжиття зазначених у поданні заходів. На основі викладеного, просить суд тимчасово обмежити в праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканку АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №727/13989/18 виданим 11.08.2020 року.

Сторони по виконавчому провадженню в судове засідання не викликались у відповідності до вимог ч.4 ст.441 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавчий лист №727/13989/18, виданий 11.08.2020 року Вижницьким районним судом Чернівецької області про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 , боржником по якому є ОСОБА_1

18.09.2020 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кондратенко І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63068265 з виконання зазначеного виконавчого листа.

21.09.2020 року та 02.10.2020 року державним виконавцем було направлено письмові вимоги боржнику про виконання рішення суду.

01.10.2020 року та 19.10.2020 року державним виконавцем були винесені постанови про накладення штрафу на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду.

Також, як вбачається з матеріалів подання, 30.09.2020 року о 17:06 год. державним виконавцем було здійснено виїзд на місце проживання боржника, зазначене в заяві стягувача: АДРЕСА_1 , однак двері квартири ніхто не відчинив. 12.10.2020 року державним виконавцем було повторно здійснено виїзд на місце проживання боржника, зазначене в заяві стягувача: АДРЕСА_1 , однак двері квартири знову ніхто не відчинив.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Застосування визначених ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого майнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

В матеріалах справи та виконавчого провадження, доданих старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Кондратенко І.В. до подання, відсутні об`єктивні дані про те, що громадянка ОСОБА_1 свідомо не виконує зобов`язання.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд виходить з того, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Особа, що має невиконані зобов`язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Крім цього, до подання не прилучено жодних актів державного виконавця про вихід за адресою боржника, яка була вказана у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 .

При цьому, наявність лише поштових відправлень на адресу реєстрації боржника, не може, на думку суду, свідчити про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на неї зобов`язань, так як в матеріалах подання відсутні відомості про те, чи не змінювала остання місце своєї реєстрації на протязі останніх двох років.

Оскільки, відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання та чи взагалі особа є боржником.

З матеріалів, долучених до подання не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду громадянки ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише на обставинах перебування останньої у статусі боржника.

Суд також враховує і ту обставину, що державним виконавцем не було здійснено жодного запиту в органи міграційної служби стосовно місця перебування ОСОБА_1 (в матеріалах подання відсутні відомості з даного приводу), як і не було здійснено запитів до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України стосовно того, чи перетинала боржник ОСОБА_1 державний кордон України.

При цьому, суд виходить з того, що особа, що має невиконані зобов`язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.33, 124 Конституції України, ст.ст.313 ЦК України, ст.ст.13, 18, 259-261, 441, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кондратенко І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: