Постанова

Іменем України

11 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 310/7482/17

провадження № 61-5381св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2019 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С.,

Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 03 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 254 560,80 грн, що еквівалентно 31 200 дол. США, на придбання автомобіля та додатковий кредит у розмірі 85 914,25 грн, що еквівалентно 10 530 дол. США, на сплату страхових платежів строком на 60 місяців (до 03 липня 2018 року) з встановленням змінної процентної ставки за користування кредитними коштами. Сторони погодили погашення кредиту щомісячними черговими платежами.

Оскільки позичальник належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, то кредитор звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 06 вересня 2016 року, яке набрало законної сили, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2013 року у розмірі 659 975,35 грн, а саме: 544 236,33 грн - заборгованість за кредитом, 54 189,67 грн - штраф, 2 493,92 грн - пеня, 6 327,85 грн - три проценти річних, 13 172,15 грн - інфляційні втрати, 33 794,96 грн - заборгованість за додатковим кредитом, 1 249,05 грн - пеня за додатковим кредитом, 374,72 грн - три проценти річних за додатковим кредитом, 4 136,70 грн - інфляційні втрати за додатковим кредитом.

ОСОБА_1 вищевказане рішення суду не виконала, тому у неї станом на час подання позовної заяви у цій справі утворилась нова заборгованість

у розмірі 316 529,53 грн, а саме: 99 210,56 грн - відсотки за користування кредитом за період з 20 вересня 2015 року по 02 жовтня 2017 року, 15 623,08 грн - три проценти річних за кредитом за період з 07 вересня 2016 року по 02 жовтня 2017 року, 78 553,82 грн - інфляційні втрати за кредитомза період з 07 вересня 2016 року по 02 жовтня 2017 року, 107 894,73 грн - заборгованість за додатковим кредитом за період з жовтня 2015 року по листопад 2017 року, 12 055,27 грн - три проценти річних за додатковим кредитом, 9 528,30 грн - інфляційні втрати за додатковим кредитом.

На підставі викладеного, ТОВ «Порше Мобіліті» просило стягнути зі

ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі

316 529,53 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 10 жовтня 2018 року (в складі судді Дністрян О. М.) позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2013 року в розмірі 94 176,90 грн, з яких: 15 623,08 грн - три проценти річних від суми простроченої основної заборгованості за період з 07 вересня 2016 року по 02 жовтня 2017 року, 78 553,82 грн - інфляційні втрати від суми простроченої основної заборгованості за період з 07 вересня 2016 року по 02 жовтня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 414,89 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ТОВ «Порше Мобіліті», після вимоги про дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитом, використало своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Якщо рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитним договором

у повному обсязі, то кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також необґрунтованими є вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн, оскільки суду не надано доказів на підтвердження сплати такої суми за вказані послуги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Порше Мобіліті» просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами (тілом кредиту)

у розмірі 99 210,56 грн, заборгованості за несплаченими платежами за додатковим кредитом - 107 894,73 грн, три проценти річних за прострочення зобов`язання з повернення додаткового кредиту - 3 192,07 грн, інфляційних втрат за прострочення зобов`язання з повернення додаткового кредиту - 12 055,27 грн, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2019 року рішення місцевого суду в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні заборгованості за додатковим кредитом з урахуванням інфляції та три проценти річних скасовано.

Позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у цій частині задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором від 03 липня 2013 року суму заборгованості за період з жовтня 2015 року по листопад 2017 року за несплаченими платежами за додатковим кредитом у розмірі 107 894,73 грн, три проценти річних за прострочення зобов`язання з повернення додаткового кредиту - 3 192,07 грн, інфляційні втрати у зв`язку з простроченням повернення додаткового кредиту - 12 055,27 грн, а всього - 123 142,67 грн.

У зв`язку з цим визнано стягнутою зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» загальну суму заборгованості у розмірі 217 318,97 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судовим рішенням

у справі № 310/9979/15-ц, яке набрало законної сили, достроково стягнуто всю суму за кредитним договором (крім частини суми за додатковим кредитом), тому кредитор на власний розсуд змінив умови основного кредитного зобов`язання щодо строку повернення кредиту, визнавши його таким, що настав, тому припинились умови договору щодо періодичності платежів, порядку їх сплати та порядку здійснення будь-яких нарахувань на тіло кредиту на підставі договору. Місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо подальшого нарахування та стягнення процентів на достроково стягнуте тіло кредиту.

Додатковий кредит продовжував нараховуватись щомісячними траншами для страхування предмета застави, який перебуває у користуванні боржника, тому суд першої інстанції безпідставно вважав, що відбулось дострокове стягнення всієї суми додаткового кредиту, оскільки рішенням суду від 06 вересня 2016 року в іншій справі між тими ж сторонами була стягнута заборгованість за додатковим кредитом, яка виникла станом на жовтень 2015 року в розмірі 33 794,96 грн.

Користуючись заставленим автомобілем, відповідач не здійснювала страхові платежі, ці обов`язки за неї виконував позивач, здійснюючи такі платежі щомісячними траншами, внаслідок чого за період з жовтня

2015 року по листопад 2017 року виникла заборгованість у розмірі

107 894,73 грн, на яку, як на боргове грошове зобов`язання, не виконане боржником, позивачем нараховані три проценти річних та інфляційні втрати, що відповідає вимогам статті 625 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Працевитий Г. О., просить скасувати постанову апеляційного суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат від суми простроченої основної заборгованості за період з 07 вересня 2016 року по 02 жовтня 2017 року у розмірі

78 553,82 грн, заборгованості за несплаченими платежами за додатковим кредитом - 107 894,73 грн, три проценти річних за прострочення зобов`язання з повернення додаткового кредиту - 3 192,07 грн, інфляційних втрат у зв`язку з простроченням повернення додаткового кредиту - 12 055,27 грн, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не додано до матеріалів справи належних та допустимих доказів видачі відповідачу додаткового кредиту з метою сплати страхових платежів. Так, у матеріалах справи відсутній договір страхування, укладений між відповідачем та страховою компанією, на користь якої позивач мав перерахувати страхові платежі за рахунок додаткового кредиту.

Також матеріали справи не містять платіжного доручення або квитанції про те, що ТОВ «Порше Мобіліті» здійснювало платежі в інтересах відповідача на користь страхової компанії або видавало додатковий кредит.

Відсутність доказів існування (укладення) договору страхування та доказів видачі відповідачу додаткового кредиту або його перерахування на користь страхової компанії в інтересах ОСОБА_1 свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за додатковим кредитом.

Крім того, умовами укладеного між сторонами правочину передбачено видачу відповідачу кредиту в національній валюті з еквівалентом до іноземної валюти, тому суди безпідставно стягнули зі ОСОБА_1 інфляційні втрати, оскільки втрати від знецінення гривні ТОВ «Порше Мобіліті» відшкодовані з урахуванням курсу долара США при стягненні кредитної заборгованості.

Доводи інших учасників справи

ТОВ «Порше Мобіліті» подало до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що всі платежі щодо повернення кредиту визначені

у національній валюті, тому наявні підстави для стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до статті 625 ЦК України. Разом з тим, правомірність стягнення заборгованості за додатковим кредитом підтверджено рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року у справі № 310/9979/15-ц, яке набрало законної сили.

Відповідачем не надано належного та допустимого доказу щодо сплати ним заборгованості за додатковим кредитом за період з жовтня 2015 року по листопад 2017 року у розмірі 107 894,73 грн.

Апеляційний суд правильно вирішив заявлений у справі спір в частині вимог про стягнення коштів за додатковим кредитом, які доведені позивачем належними та допустимими доказами, підстави для скасування постанови апеляційного суду в оскаржуваній частині відсутні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

20 листопада 2019 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 листопада 2020 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 03 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 254 560,80 грн, що еквівалентно 31 200 дол. США, на придбання автомобіля та додатковий кредит у розмірі 85 914,25 грн, що еквівалентно 10 530 дол. США, на сплату страхових платежів строком на 60 місяців (до 03 липня 2018 року)

з встановленням змінної процентної ставки за користування кредитними коштами. Сторони погодили погашення кредиту щомісячними черговими платежами.

Відповідач зобов`язався прийняти кредитні кошти, належним чином використовувати та повернути позивачеві кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до умов договору та згідно

з графіком погашення кредиту, що становить невід`ємну частину договору.

Так, відповідно до пункту 1.3.1 загальних умов кредитування, що становлять невід`ємну частину кредитного договору, ОСОБА_1 зобов`язалася здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів

в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, обмінного курсу, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку.

Згідно з пунктами 1.4.2, 2.4, 2.5 загальних умов кредитування повернення кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше п`ятнадцятого числа кожного місяця на підставі виставленого рахунку. Період нарахування процентів починається

з першого календарного дня місяця та закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» відповідно до графіку погашення кредиту.

Пунктом 3.2.1 загальних умов кредитування передбачено, що у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та (або) сплати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав.

Згідно з пунктами 10.4, 10.5 загальних умов кредитування додатковий кредит надається позичальнику шляхом перерахування ТОВ «Порше Мобіліті» на користь страхової компанії, зазначеної у кредитному договорі або іншому документі, грошових коштів за страхові премії відповідно до договору страхування, що підлягають сплаті позивачем рівними місячними платежами. Банківські реквізити страхової компанії для перерахування платежів зазначаються у кредитному договорі або іншому документі.

На будь-який день фактична заборгованість позичальника за додатковим кредитом складає суму, перераховану страховику ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно до кредитного договору і не погашену позичальником (пункт 10.7 загальних умов кредитування).

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань між сторонами укладено договір застави транспортного засобу від 12 липня 2013 року, предметом якого є автомобіль марки Volkswagen Tiguan.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків,

ТОВ «Порше Мобіліті» 29 вересня 2015 року звернулося до суду з позовом,

в якому просило стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором станом на 29 вересня 2015 року, а саме: загальну суму заборгованості за кредитом у розмірі 544 236,33 грн, штраф - 54 189,67 грн, пеню - 2 493,92 грн, три проценти річних - 6 327,85 грн, збитки - 16 200 грн, інфляційні втрати - 16 906,13 грн, суму додаткового кредиту - 33 794,96 грн, пеню за додатковим кредитом - 1 249,05 грн, три проценти річних за додатковим кредитом - 374,72 грн, інфляційні втрати - 4 165,43 грн, а всього - 679 938,06 грн.

ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», в якому просила визнати недійсним кредитний договір

від 03 липня 2013 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 06 вересня 2016 року в справі № 310/9979/15-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року, первісний позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» у рахунок заборгованості за кредитним договором від 03 липня 2013 року

659 975,35 грн, що складається із: загальної суми заборгованості за кредитом - 544 236,33 грн, штрафу - 54 189,67 грн, пені - 24 93,92 грн, трьох процентів річних - 6 327,85 грн, інфляційних втрат - 13 172,15 грн, основної суми додаткового кредиту - 33 794,96 грн, пені за додатковим кредитом - 1 249,05 грн, трьох процентів річних за додатковим кредитом - 374,72 грн, інфляційних втрат - 4 136,70 грн.

У задоволенні решти первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за основним кредитом та додатковим кредитом. Предметом касаційного перегляду

є постанова апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за додатковим кредитом та інфляційних втрат від суми простроченої основної заборгованості.

Згідно з укладеним між сторонами кредитним договором від 03 липня 2013 року ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит на придбання автомобіля та додатковий кредит на сплату страхових платежів.

Відповідно до пункту 10.3 загальних умов кредитування сума додаткового кредиту дорівнює сумі страхових платежів, які має сплатити позичальник відповідно до договору страхування за весь час, що залишається до припинення кредитного договору.

Згідно з пунктами 10.4, 10.5 загальних умов кредитування додатковий кредит надається позичальнику шляхом перерахування ТОВ «Порше Мобіліті» на користь страхової компанії, зазначеної у кредитному договорі або іншому документі, грошових коштів за страхові премії відповідно до договору страхування, що підлягають сплаті позивачем рівними місячними платежами. Банківські реквізити страхової компанії для перерахування платежів зазначаються у кредитному договорі або іншому документі.

На будь-який день фактична заборгованість позичальника за додатковим кредитом складає суму, перераховану страховику ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно до кредитного договору і не погашену позичальником (пункт 10.7 загальних умов кредитування).

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічна за змістом норма закріплена у частині третій статті 12 ЦК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази укладення договору страхування зі страховою компанією, а також перерахування ТОВ «Порше Мобіліті» на користь страхової компанії коштів на виконання умов вказаного вище правочину.

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними

у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що у матеріалах справи відсутні докази укладення договору страхування зі страховою компанією,

а також перерахування ТОВ «Порше Мобіліті» на користь страхової компанії коштів на виконання умов вказаного вище правочину.

Оскільки матеріалами справи не підтверджено видачу відповідачу додаткового кредиту відповідно до загальних умов кредитування та договору страхування або іншого документу (правочину), то рішення апеляційного суду в цій частині не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Отже, постанова апеляційного суду не може вважатися прийнятою на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи необхідно врахувати висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду

у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц (провадження № 14-424цс19).

Так, відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне (безпосереднє) врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). Недотримання вказаних вимог може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, як на підставу вимог у цій справі, ТОВ «Порше Мобіліті» посилалося на обставини, встановленні рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року у справі № 310/9979/15-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року, за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання недійсним кредитного договору.

Оскаржувана у цій справі постанова апеляційного суду також ґрунтується на висновках та обставинах, які встановлені рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року у справі № 310/9979/15-ц.

Разом з тим, відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до даними Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, згідно з даними Реєстру постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року, яка постановлена за результатом перегляду рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня

2016 року, в частині вирішення первісного позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 06 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року в частині вирішення зустрічного позову

ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання недійсним кредитного договору залишено без змін.

За результатом нового розгляду постановою Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року в частині вирішення первісного позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2013 року в розмірі 587 116,31 грн,

з яких: 525 567,67 грн - заборгованість за кредитом, 2 493,92 грн - пеня, 6 327,85 грн - три проценти річних, 13 172,15 грн - інфляційні втрати, 33 794,95 грн - заборгованість за додатковим кредитом, 1 249,05 грн - пеня за додатковим кредитом, 374,72 грн - три проценти річних за додатковим кредитом, 4 136 грн - інфляційні втрати за додатковим кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено.

У серпні 2020 року представник ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Отже, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

І. М. Фаловська