Справа № 266/7288/19
Провадження№ 2/266/360/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26 лютого 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Циганкової М.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 29.09.2009 року по 14.02.2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час знаходження в шлюбі на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.02.2012 року ОСОБА_1 набула право власності на будинок АДРЕСА_1 . Будинок було придбано ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 13.10.2005 року, після чого в період з 13.10.2005 року по 2008 роки були проведені роботи по поліпшенню домоволодіння. Тобто право власності фактично отримано до укладення шлюбу. На підставі викладеного просила суд визнати особистою приватною власністю домоволодіння АДРЕСА_1 .

Представник позивача Каменюк Л.М., яка діє на підставі ордеру, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 29.09.2009 року по 14.04.2012 року (а. с. 10, 11)

На підставі договору купівлі продажу від 13.10.2005 року ОСОБА_1 набула право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 (а. с. 12, 13)

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.02.2012 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно домоволодіння АДРЕСА_1 (а. с. 14, 15, 16, 17-21)

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Згідно ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 було придбано домоволодіння АДРЕСА_1 до укладення шлюбу з ОСОБА_2 , за кошти, які належали їй особисто, тому вказане домоволодіння є її особистою приватною власністю.

Визнання домоволодіння особистою приватною власністю необхідно позивачу для реалізації прав на неї в якості власника.

За таких обставин, виходячи із наданих позивачем доказів, дослідивши їх, та надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожному доказу окремо, а також достатності і взаємному зв`язку доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 263, 265 ЦПК України, 328 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житловий будинок (літ. Г-1): житлова кімната №4 площею - 13,0 м2, котельна - 4,0 м2, комора - 5,0 м2, комора - 1,2 м2, убиральня - 1,2 м2, коридор - 7,2 м2, коридор - 5,7 м2, коридор - 11,7м2, ванна - 5,2 м2; житлова прибудова (літ. Г1-1): житлова кімната №1 площею 18,0 м2, кухня - 11,0 м2; прибудова (літ. г1-1) площею 19,5 м2; сарай (літ.Б-1) площею 6,2 м2;убиральня (літ Д-1) площею 4,6 м2; літня кухня (літ.Е-1) площею 27,7 м2; ганок (літ.г2) площею 4,2 м2; ганок (літ. е) площею 4,6 м2; балкон (літ. гЗ) площею 23 м2; огорожа (літ.№1-4);замощення (літ.1).

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 26.02.2020 року.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.