Справа № 703/2829/19
26 лютого 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Опалинської О.П.
при секретарі судового засідання Харченко М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка одночасно діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка одночасно діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору дарування від 17 грудня 2004 року ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які в ньому не проживають з 01 грудня 2017 року.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно договору дарування квартири від 17 грудня 2004 року зареєстрованого в реєстрі № 5925 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).
З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВЕ № 669902 № 6321212 від 26 січня 2005 року вбачається, що на підставі договору дарування від 17 грудня 2004 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 5463 від 21 червня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).
З акта від 10 червня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживають з 01 грудня 2017 року та їх особистих речей в будинку не має (а.с. 10).
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Із змісту ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до Правових позицій висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ (справи повязані із застосуванням норм про захист права власності) згідно із ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене, а також те, що відповідачі, які зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , за цією адресою не проживають та створюють перешкоди в користуванні квартирою його власнику та можливістю вільно розпорядитися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Згідно постанови «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» КМУ № 207 від 02 березня 2016 року вбачається, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
За таких обставин визнанню такою, що втратила право користування спірною квартирою підлягає і неповнолітня ОСОБА_3 , 2002 року народження.
На стягненні судових витрат з відповідачів позивач не наполягав.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 89, 141, 200, 223, 247, 259, 263-265, 273, ЦПК України, ст.ст.15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.41 Конституції України, Правовими позиціями висловленими судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ (справи пов`язані із застосуванням норм про захист права власності), правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 5 листопада 2014 року, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка одночасно діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його отримання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його отримання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та житель АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

Головуючий О.П.Опалинська