Справа № 445/2361/19
провадження № 2/445/186/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О. М.

секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову зазначає, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який успадкувала після смерті батька ОСОБА_6 . Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що складений 11.02.2013 року Золочівським МБТІ, вказаний вище будинок складається з двох квартир. Так, у вказаному будинку, в квартирі АДРЕСА_2 : зареєстрований її брат ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, останні ще у 2002 році виїхали в США і з того часу не поверталися, хоча ніхто їм не чинив перешкод у проживанні в даному будинку. Реєстрація відповідачів в її будинку створює перешкоди для повноцінного володіння майном, як власника житлового будинку, зокрема в отриманні пільг на надання житлово-побутових послуг. Вважає, оскільки відповідачі більше року не проживають у спірному будинку, то вони втратили право на користування тиким.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідачів.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, на електронну адресу суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги повністю визнають.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав № 36903803 від 22.12.2012 року, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, належить житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Золочівської міської ради Львівської області від 26.07.2000 року №372 про реконструкцію житлового будинку, ОСОБА_6 надано дозвіл на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 , з влаштуванням двох квартир.

Окрім того, з копії технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться по вказаній вище адресі, такий складається із квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_2 .

Із довідки № 1926 від 22.11.2019 року та копії будинкової книги, судом встановлено, що у будинку по АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Окрім цього, з актів обстеження матеріально-побутових умов від 23.11.2018 року, 27.11.2019 року, 10.12.2019 року, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у будинку за згаданою вище адресою, однак фактично у такому не проживають.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За вимогами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачами позов визнано, встановлені вище обставини не викликають у суду сумнівів у їх достовірності та добровільності їх визнання відповідачем, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що позивач є одноосібним власником будинком, що складається з квартири АДРЕСА_5 , відповідачі будучи зареєстрованими у спірному будинку, понад один рік не проживають в ньому, хоча жодних перешкод їм не чинилося в цьому, тому право відповідачів на користування спірним житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна, а позовні вимоги відповідно слід задовольнити.

Крім того, з врахуванням клопотання позивача про залишення судових витрат за нею, суд приходить до висновку про можливість залишення таких за позивачем.

На підставі ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету України слід повернути 50% сплаченого нею судового збору.

Керуючись ст. 317, 319, 383, 391, 405, 406 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 11, 13, 49, 82, 142, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право на користування кваритрою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з державного бюджету України 50% сплаченого нею судового збору, що становить 384,20 грн., згідно квитанції №141 від 19.12.2019 року.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.02.2020 року.

Суддя О. М. Кіпчарський