Справа № 308/7105/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 . Після придбання даного будинку у 2013 році, позивачці ОСОБА_1 стало відомо, що без будь-яких на те правових підстав у ньому зареєстрована стороння особа, ОСОБА_2 , яка жодного разу не з`являлася за адресом свого місця реєстрації.

Зазначає, що ОСОБА_2 не проживає в даному житловому приміщенні із 2007 року без поважних причин, про що були складено акти про не проживання особи за місцем реєстрації № 163 від 29.05.2019 року та № 400 від 27.07.2017 року комісією виконавчого комітету Холмецької сільської ради та комісією виконавчого комітету Баранинської сільської ради.

Оскільки факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою порушує її права, спричиняє для неї додаткові незручності в сплаті додаткових комунальних послуг, а тому просить суд задоволити позовні вимоги, та винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщеннями, а саме: будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява, згідно якої позивачка просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. 17.12.2019 року та 23.01.2020 року судом було повідомлено відповідачку ОСОБА_2 про перебування у провадженні суду цивільної справи за №308/7105/19 та про її виклик в судові засідання, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява, згідно якої останній просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує понвістю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №1421 посвідчене приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М., що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали 05.12.2013 р. житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 є співвласника вищевказаного житлового будинку.

З актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації за №400 від 27.07.2017р. та за №163 від 29.05.2019 р. слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , однак починаючи з 2007 року за вищевказаною адресою не проживає, що підтвердили своїми підписами члени комісії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 є законними співвласниками вищевказаної житлового будинку і факт реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй будинком, суд приходить до висновку, що поданий ОСОБА_1 позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки, понесені останньою судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 280 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 16, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Повний текст рішення суду складено 24.02.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк