ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/9114/17 Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/818/376/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Штих Т.В., по цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гриб Н.М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуприна Г.О., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Євдокименко Е.К. про визнання права власності, визнання договорів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С ТА Н О В И В :

У червні 2017 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2016 визнано мирову угоду укладену між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 від 23.08.2016 за умовами якої відповідач ОСОБА_5 визнає заборгованість перед позивачем ОСОБА_2 , за договором позики від 21.07.2014 та у рахунок погашення заборгованості передає у власність позивачу квартиру АДРЕСА_1 .

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Наголошуючи, що ОСОБА_5 , що проживала в квартирі АДРЕСА_1 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку виданою дільницею № 7 КП «Жилкомсервіс» та копією свідоцтва про смерть від 22.05.2010 серії НОМЕР_1 . Оскільки Харківська міська рада має право претендувати на майно померлої, у разі відсутності спадкоємців, тому ухвалою суду вирішено питання про права та обов`язки Харківської міської ради.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.03.2017 апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2016 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено частково. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2016 року скасовано.

Судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_5 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року задоволено позовні вимоги ХМР до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ПН ХМНО Гриб Н.М., ПН ХМНО Чуприна Г.О., ПН ХМНО ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання договорів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,3 м2 та житловою площею 26,4 м2 за Харківською міською радою.

Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,3 м2 та житловою площею 26,4 м2 від 05.10.2016 року № 1893 між ОСОБА_2 (Продавцем) та ОСОБА_3 (Покупцем), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гриб Н.М. недійсним.

Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,3 м2 та житловою площею 26,4 м2 від 03.11.2016 року № 2515 між ОСОБА_3 (Продавцем) та ОСОБА_4 (Покупцем), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Євдокименко Е.К. недійсним.

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,3 м2 та житловою площею 26,4 м2 з незаконного володіння ОСОБА_4 та передати її Харківській міській раді (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ).

Солідарно стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 на користь Харківської міської ради судовий збір в рівних частках 6400 (шість тисяч чотириста) гривень по 2133 гривни з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати в частині витребування квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_4 та передання квартири Харківській міській раді, а також в частині визнання права власності на вищезазначену квартиру за Харківською міською радою та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, розглядаючи справу за позовом ХМР, в порушення положень ЦПК, зокрема, ст. 263 ЦПК, неповно з`ясував всі обставини справи. Так, судом взагалі не було досліджено питання наявності чи відсутності спадкової справи/спадкоємців після ОСОБА_5 , шо призвело до порушення його законних прав та інтересів як спадкоємця.

Вказав, що після смерті ОСОБА_5 до Шостої ХДНК у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини звернулася його мати, ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оформивши своїх спадкових прав після ОСОБА_5 .

Спадщину після смерті своєї матері апелянт прийняв у встановлений законодавством строк. Вищезазначені факти також підтверджуються відповіддю Шостої ХДНК за № 3662/02-14 від 25.02.2019 р., наданою на його звернення.

Таким чином, апелянт є законним спадкоємцем ОСОБА_5 за правом представлення.

Вказав, що суд, ухвалюючи рішення про визнання за ХМР права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_5 , не залучивши до розгляду справи його як спадкоємця, порушив тим самим його права та інтереси.

Зазначив, що Харківська міська рада не була власником вищезазначеного майна і відповідно не має права на його витребування. В даному випадку ХМР мала право ставити лише питання про визнання спадщини відумерлою, та й то за умови відсутності спадкоємців майна. Окремо слід наголосити на тому, що в мотивувальній частині судового рішення Дзержинського районного суду взагалі відсутнє навіть посилання на статтю ЦКУ, яка є підставою для задоволення позовної вимоги ХМР про витребування майна.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368, 372 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення не повністю відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що Дзержинським районним судом м. Харкова визнано мирову угоду між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 від 23.08.2016 за умовами якої відповідач ОСОБА_5 визнає заборгованість перед позивачем ОСОБА_2 , за договором позики від 21.07.2014 та у рахунок погашення заборгованості передає у власність позивачу квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 ОСОБА_9 , що проживала в квартирі АДРЕСА_1 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку виданною дільницею № 7 КП «Жилкомсервіс» та копією свідоцтва про смерть від 22.05.2010 серії НОМЕР_1 .

Спадкодавцю ОСОБА_5 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2016 № 1893 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 . Продавцем за зазначеним договором купівлі-продажу є ОСОБА_2 .

Згідно договору купівлі-продажу від 03.11.2016 № 2515 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 . Продавцем зазначеним договором є ОСОБА_3 .

Таким чином зазначені правочини укладені після затвердження мирової угоди ухвалою Дзержинського суду м. Харкова по справі № 638/12705/16-ц. Яку ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.03.2017 скасовано.

Також ухвалою апеляційного суду Харківської області встановлено, що відповідачка ОСОБА_5 на час укладання мирової угоди не мала цивільної правоздатності відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 Цивільного Кодексу України, на підставі довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку виданої дільницею № 7 КП «Жилкомсервіс» та свідоцтва про смерть від 22.05.2010 серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 що проживала в квартирі АДРЕСА_1 , померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що спірні договори купівлі-продажу від 05.10.2016 № 1893, та від 03.11.2016 № 2515 необхідно вважати недійсними, оскільки умова щодо предмету спірного договору купівлі-продажу, квартири АДРЕСА_1 у спірних правовідносинах не додержана належним чином, оскільки не відповідає дійсності фактична приналежність предмету договору в момент укладення договору, а саме, передачі квартири ОСОБА_3 (Покупцю), на праві власності ОСОБА_2 (Продавцю). Теж саме стосується і договору купівлі-продажу від 03.11.2016 № 2515, оскільки не відповідає дійсності фактична приналежність предмету договору в момент укладення договору, а саме, передачі квартири ОСОБА_4 (Покупцю), на праві власності ОСОБА_3 (Продавцю), а тому Територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради фактично була позбавлена права на отримання у власність даного житлового приміщення в порядку ст. 1277 ЦК України, а перехід права власності та подальша реєстрація квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 була незаконна.

В частині визнання згаданих договорів недійсними рішення суду першої інстанції не оскаржується і тому не переглядається відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, яка передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Що стосується рішення суду про витребування спірної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,3 м2 та житловою площею 26,4 м2 з незаконного володіння ОСОБА_4 та передачу її Харківській міській раді (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ), то в цій частині суд першої інстанції не з`ясував наявність спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_5 .

Як вбачається з наданої до суду апеляційної інстанції апелянтом копії заяви ОСОБА_7 , яка була подана 05 серпня 2010 року до Шостої Харківської державної нотаріальної контори, вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 226 т. 1).

Згідно доданих до апеляційної скарги: витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкової справи за № 49729634 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено 05.08.2010 у Шостій Харківській міській державній нотаріальній конторі (а. с. 227 т. 1); копії заяви ОСОБА_1 , яка була подана 04 серпня 2014 року до Шостої Харківської державної нотаріальної контори, - апелянт прийняв спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 228 т. 1); витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкової справи за № 55779025 після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено 25.02.2014 у Шостій Харківській міській державній нотаріальній конторі (а. с. 229 т.1); копії свідоцтва про народження ОСОБА_10 та ОСОБА_7 є батьками апелянта ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 230 т. 1); згідно листа Зав. Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори від 25.09.2019 № 3662/02-14 згідно з матеріалами спадкової справи № 113/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 ОСОБА_1 є її сином та спадкоємцем, згідно з матеріалами спадкової справи № 495/2010 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , із заявою про прийняття спадщини звернулася гр. ОСОБА_7 , зава була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 05 серпня 2010 року за № 1242 (а.с. 231 т.1).

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до норми ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1277 ЦК України лише у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням.

З наданих апелянтом згаданих вище доказів вбачається, що після смерті ОСОБА_5 до Шостої ХДНК у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулася мати апелянта, ОСОБА_7 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, не оформивши своїх спадкових прав, які їй належать відповідно до вказаних норм ч. 5 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Спадщину після смерті матері апелянт вчасно прийняв, внаслідок чого колегія суддів вважає доведеними доводи скарги про те, що апелянт є спадкоємцем вищевказаної спірної квартири.

Таким чином, внаслідок прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем ОСОБА_7 , спірну спадщину у вигляді згаданої квартири не можна вважати відумерлою спадщиною у розумінні ст. 1277 ЦК України.

Тому у суду першої інстанції не було визначених ст. 1277 ЦК України підстав для визнання спірної спадщини відумерлою, та визнання права власності на це нерухоме майно за Харківської міською радою та з цих мотивів для витребування спірної квартири з незаконного володіння ОСОБА_4 та її передачі Харківські міській раді.

З огляду на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було допущено: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до порушення норм матеріального права, доводи скарги спростовують висновки суду, тому на підставі п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалює нове рішення про відмову у задоволені позову ХМР про витребування квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_4 та передання квартири Харківській міській раді, а також в частині визнання права власності на вищезазначену квартиру за Харківською міською радою.

В іншій частині заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року не оскаржувалося і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року скасувати в частині витребування квартири АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_4 та передання квартири Харківській міській раді, а також в частині визнання права власності на вищезазначену квартиру за Харківською міською радою.

У задоволенні позову Харківської міської ради в цій частині відмовити.

В іншій частині заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.