Справа № 125/2722/19
Провадження № 22-ц/801/2047/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 рокуСправа № 125/2722/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року, ухвалене суддею Барського районного суду Вінницької області Хитруком В.М.,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина.

Спадкоємцем першої черги за законом була її мати ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 також померла та за життя прийняла спадщину після чоловіка, однак не оформила спадкових прав, тобто не отримала правовстановлюючих документів.

Позивач зазначає, що після смерті матері відкрилась спадщина, яка складалася: із житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок, які знаходяться на території Антонівської сільської ради Барського району Вінницької області.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавці ОСОБА_5 є її доньки, а саме позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1

ОСОБА_2 вказує, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, в зв`язку з юридичною необізнаністю, а також внаслідок дій відповідача, яка обманним шляхом заволоділа всім спадковим майном. Також нотаріус не повідомив її про заведення спадкової справи та відкриття спадщини, чим порушив вимоги порядку оформлення спадщини.

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 терміном три місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 21 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Барського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись при цьому на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В якості основного доводу скаржник посилається на те, що докази ,які були взяті судом до уваги, не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача, які перешкоджали її звернутися із заявою про прийняття спадщини з дня її відкриття. Також суд не дав правової оцінки тій обставині, що позивач навіть не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також те, що підставою для звернення до суду з позовом слугувала юридична необізнаність позивача, а не тривала хвороба.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

В судове засідання позивач не заявилась з невідомих суду причин. Належним чином була повідомлена.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд вирішив розглядати справу у її відсутність.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 (а.с. 9), після смерті якого відкрилась спадщина.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом була його дружина (мати позивача) ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла за життя прийняла спадщину, однак не оформила спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалася: із житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок, які знаходяться на території Антонівської сільської ради Барського району Вінницької області.

Спадкоємцями першої черги за законом, на майно померлої є її діти- позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 .

Згідно з копії спадкової справи, заведеної після померлої ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_1 в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. В заяві відповідач зазначила, що крім неї інших спадкоємців на майно немає (а.с. 19).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, передбачений ст. 1272 ЦК України, з поважних причин, унаслідок тривалої хвороби, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

З таким висновком не погоджується апеляційна інстанція, оскільки він не ґрунтується на Законі, не відповідає фактичним обставинам справи, суперечить наявним доказам та матеріалам справи.

Між сторонами виник спір з приводу визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17; від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16; від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 та від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 судам роз`яснено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1)тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічні правові позиції, викладені Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.

Судом встановлено, що спадкодавиця померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому шестимісячний строк з часу відкриття спадщини закінчився 09 травня 2012 року.

Тобто для вирішення спору суд повинен перевірити та з`ясувати фактичні обставини, які існували з часу відкриття спадщини і до закінчення шестимісячного строку, зокрема до 09.05.20012, і які б вказували на поважність причин пропуску строку позивачем для прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 зазначила, що вона вказувала на юридичну необізнаність, а також на відповідача, яка обманним шляхом заволоділа всім спадковим майном. При цьому нотаріус не повідомив її про заведення спадкової справи та відкриття спадщини.

Отже юридична необізнаність позивача в даному випадку не є перешкодою для подання нею такої заяви, а тому не може бути поважною причиною пропуску строку.

Ч.3 ст.49 ЦПК України передбачено, що до закінчення підготовчого провадження позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

12.06.2020 року судом було закінчено підготовче провадження, про що постановлена ухвала.

В подальшому в ході розгляду справи по суті, в обґрунтовування позовних вимог поважності причин позивач вказала на те, що хворіла, в підтвердження чого 31.07.2020 року надала відповідну довідку № 54 від 10.05.2020, видану КНП «БРМЦ» первинної медико-санітарної допомоги» с. Іванівці Барського району Вінницької області з якої слідує, що у період з 01 травня 2020 року до 10 травня 2020 року позивач ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні (а. с. 89).

Однак, відповідної письмової заяви про зміну підстав позову позивач до суду не подавала.

Суд першої інстанцій безпідставно приєднав вказану довідку, як доказ, до матеріалів справи, адже позивач підстави позову не змінювала.

Отже суд задовольнив позов з підстав, які позивачем в його позовній заяві не зазначались і цими обставинами не обґрунтовувались.

Вінницький апеляційний суд вважає, що хвороба позивача тривалістю у дев`ять календарних днів протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини, не пов`язана з об`єктивними та істотними труднощами, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили їй вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

Також апеляційний суд звертає увагу, що з дня закінчення строку прийняття спадщини (09 травня 2012 року) і до дня звернення позивача із цим позовом (21 грудня 2020 року) минуло більше восьми років, однак будь-яких даних про те, що позивач вживала заходів для прийняття спадщини у вказаний період матеріали справи не містять. Тому, суд першої інстанції неправильно застосував статтю 1272 ЦК України та необґрунтовано задовольнив позов, чим порушив норми матеріального права.

Також, не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини.

На переконання апеляційного суду наведені позивачем обставини, не є поважними причинами, оскільки всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона упродовж строку з 09.11.2011 по 09.05.2012, з незалежних від неї обставин, не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги є вагомими та такими, що спростовують висновки суду, а тому приймаються судом до уваги.

Таким чином розглядаючи спір, суд порушив норми матеріального права, а також норми процесуального права, внаслідок чого ухвалив незаконне й необґрунтоване рішення, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать наявним у справі доказам, що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про відмову у позові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_6 підлягають стягненню витрати, понесені нею по оплаті судового збору при зверненні до суду з апеляційною скаргою в розмірі 1153,50 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1153,50 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2020 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало