РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/2059/20

Провадження № 2/638/2661/20

16.11.2020 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Подус Г.С.,

секретаря Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 штраф у сумі 40000 грн та пеню у розмірі 36000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2019 року між сторонами укладено договір будівельного підряду за умовами якого підрядник зобов`язується виконати роботи з монтажу фасаду НВФ у обсязі 1000 кв.м., загальна вартість робіт складає 200000 грн. В порушення умов договору підрядник не виконав свої зобов`язання, оскільки у строки визначені договором роботи з монтажу фасаду НВФ на об`єкті не виконані.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити. Окрім того ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов Вх. №30012 від 16.06.2020 року, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви зазначивши, що до позовної заяви не додано акту передачі майна, технічно паспорту, свідоцтва про право власності на майно, не надано доказів постачання матеріалів необхідних для виконання робіт, відсутній договір укладений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 , не надано документу, який свідчить про стан об`єкта, про відсотковість виконання або невиконання договору.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

20.05.2019 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір №1 про зобов`язання виконати і здати у встановлений договором строк монтажні роботи відповідно до технічного завдання. За умовами договору замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, необхідні матеріали та обладнання, передати затверджене технічне завдання, прийняті закінчені монтажні роботи та оплатити їх. Пунктом 3.4 встановлено строк виконання робіт терміном 105 днів з моменту укладення договору, місцем виконання робіт є: АДРЕСА_1 (п.3.5 договору). Пунктом 5.1.4 договору визначено, що підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт не пізніше трьох календарних днів з моменту підписання договору, невідкладно повідомляти замовника про виникнення будь-яких обставин, що загрожують виконанню договору за вини замовника (п.5.1.11 договору). Пунктом 5.3.1 визначено, що замовник зобов`язується забезпечити підрядника всіма необхідними матеріалами, засобами необхідними для вільного та безпечного доступу до місця проведення монтажних робіт. Розділом 10 договору визначено відповідальність сторін, зокрема при порушенні строку виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 1% від загальної вартості робіт, що зазначена у додатку №1 до договору за кожний день прострочення, а за прострочення понад 10 днів додатково стягується штраф у розмірі 20 % від вартості невиконаних або недовиконаних робіт, вартість яких зазначена у додатку №1 до цього договору. Відповідно до акту обстеження об`єкту засвідченого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 станом на 10.09.2019 року роботи з монтажу фасаду НВФ на об`єкті за адресою: м.Харків, вул.Сумська, 35-А не виконано.

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 629 ЦК України визначає: договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України. - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено: у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Судом не приймаються посилання відповідача на п.4.2 договору щодо відсутності акту прийму-передачі майна, оскільки умовами договору визнано, що сторони лише мають право, а не зобов`язані оформити передачу майна. Наявність або відсутність у матеріалах справи технічного паспорта та свідоцтва про право власності не мають відношення до предмет спору між сторонами.

Відповідачем також не доведено наявності будь-яких інших перешкод для виконання будівельних робіт з боку замовника, оскільки не надано доказів висування відповідних претензій до нього щодо своєчасного усунення таких перешкод відповідно до ст. 848 ЦК України та п.5.1.11 договору за умовами якого підрядник зобов`язаний невідкладно повідомляти замовника про виникнення будь-яких обставин, що загрожують виконанню договору за вини замовника.

Крім того, долучені відповідачем фотознімки не є належним доказом виконання договору в розумінні статей 76,77,79,80 ЦПК України, оскільки встановити обставини зйомки, час, місце з них неможливо.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем порушений термін виконання робіт, визначений договором підряду, і прострочення боржника становить більше 10 днів, позивач має право на стягнення із відповідача неустойки та штрафу відповідно до п. 10.1 договорів підряду та ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору.

Керуючись ст.ст.875, 526, 611 ЦК України ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса АДРЕСА_3 ) штраф у сумі 40000,00 грн. та пеню в сумі 36000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17.11.2020 року.

Головуючий