ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/2934/19

провадження № 22-ц/4809/486/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД»,

третя особа ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Харута Вікторії Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2019 року у складі судді Крімченко С.А. і

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД» та просила визнати недійсним договір оренди землі від 27 квітня 2013 року, що укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права, індексний номер: 2879929 від 05.06.2013.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 5,72 га, що знаходиться на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 19.03.2002, кадастровий номер - :02:000:0439 (надалі-земельна ділянка).

Дану земельну ділянку позивач на постійній основі надавала у користування ТОВ «Агродар ЛТД» за договором оренди землі.

У 2009 році через скрутне матеріальне становище її сім`ї та необхідністю погашення боргу перед третіми особами, ОСОБА_1 змушена була звернутися до керівництва TOB «Агродар ЛТД» з проханням про надання їй грошових коштів в рахунок майбутньої орендної плати або з можливістю у подальшому, за умови законодавчого врегулювання, здійснити продаж цьому товариству належної їй земельної ділянки.

ТОВ «Агродар ЛТД» надало позивачу відповідні грошові кошти, а нею 23.04.2009 було видано довіреність на право розпорядження земельною ділянкою, що посвідчена приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходьком О.В на ім`я ОСОБА_2 , який є третьою особою по справі, та який на той час виступав від імені цього товариства.

Строк дії довіреності двадцять років, тобто до 23.04.2029.

12 листопада 2015 року позивачем скасовано довіреність шляхом подання відповідної заяви, що посвідчена приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходько О.В. за реєстровим № 1708.

В цьому ж році ОСОБА_1 дізналася, що 27 квітня 2013 року між ТОВ «Агродар ЛТД» та ОСОБА_2 , який діяв від її імені та в її інтересах, згідно довіреності від 23.04.2009, було укладено Договір оренди землі, за яким в оренду ТОВ «Агродар ЛТД» передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, площею 5,72 га, кадастровим номером :02:000:0439.

Строк дії договору оренди землі, згідно п. 8 Договору, складає 15 років з правом автоматичної пролонгації.

Згідно п. 9 Договору оренди землі, орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується щорічно у розмірі 3% від грошової оцінки землі, що становить 3867,48 грн та підлягає індексації.

Вказаний договір оренди землі позивач вважає таким, що укладений у власних інтересах Повіреного, тобто ОСОБА_2 , та таким, що не відповідає її інтересам, чинному законодавству України, зокрема, ст.238 ЦК України та повинен бути визнаний недійсним.

Так, на момент укладення правочину щодо розпорядження земельною ділянкою, зокрема, передачу її в оренду ТОВ «Агродар ЛТД», Товариство мало двох засновників: Товариство з обмеженою відповідальністю «Поле - Грейн» (м. Олександрія) та Юнайтед Агробізнес Б.В. ( м. Амстердам, Нідерланди).

Згідно відомостей з ЄДР кінцевим бенефіціаром (власником) ТОВ «Агродар ЛТД» є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_2 .

Отже позивач вважає, що ОСОБА_2 був прямо зацікавлений в укладенні договору оренди землі з ТОВ «Агродар ЛТД» на умовах, що є економічно вигідними саме для Орендаря, а не Орендодавця.

Укладаючи договір оренди землі від імені позивача, ОСОБА_2 фактично вчинив його у власних інтересах з метою отримання більшого прибутку (прибуток від діяльності підприємства є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ) за рахунок встановлення в договорі оренди найнижчого з можливих коефіцієнтів орендної плати, що суперечить ч. 3 ст. 238 ЦК України.

Крім того, фактично відразу після укладення спірного правочину, вже в червні 2013 року, ОСОБА_2 став директором товариства - відповідача, яким є і до цього часу.

Фактично правочин був вчинений також і в інтересах підприємства, зацікавленою та наближеною до цього підприємства особою (яка можливо була працівником підприємства або була у складі його керівництва), а не в інтересах орендодавця, що суперечить закону, у зв`язку з чим, оспорюваний договір оренди повинен бути визнаний недійсним.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, що оспорюваний договір оренди укладений представником на невигідних для неї умовах і такий договір суперечать її інтересам.

ОСОБА_1 виявила своє волевиявлення на укладення спірного договору оренди землі шляхом надання нотаріально посвідченої довіреності, якою уповноважила ОСОБА_2 , у тому числі укладати (за ціну та на умовах на власний розсуд) договір оренди належної їй земельної ділянки, а також підтвердила своє волевиявлення на укладення договору оренди землі і в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження факту зловмисної домовленості її представника ОСОБА_2 з ТОВ «Агродар ЛТД» щодо укладення вказаного договору оренди землі, а також укладення договору представником у власних інтересах на вкрай невигідних для неї умовах.

В апеляційній скарзі адвокат Харута В.А., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позовні вимоги ОСОБА_1 були обґрунтовані виключно недотриманням при укладенні правочину договору оренди землі, норми ч.3 ст. 238 ЦК України.

З огляду на наведену норму ЦК України такі дії сторін оспорюваного договору законом не допускаються, а укладений договір підлягає визнанню недійсним за позовом однієї із сторін договору, яким є товариство або учасник/його близький родич такого товариства.

Питання щодо незгоди з розміром орендної плати, невигідністю умов договору, правові наслідки скасування довіреності позивачем, не є предметом спору та доказування у даній справі, тому не повинні були братись до уваги судом, який взяв до уваги усні пояснення позивача при визначенні предмету позову та основних мотивів звернення до суду, взявши за основу ті обставини, які не були заявлені в позові.

Під час розгляду справи, позивачем були доведені та фактично визнались відповідачем з надання підтверджуючого документального доказу (свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ) такі обставини справи:

- ОСОБА_2 на момент вчинення правочину перебував у шлюбі з ОСОБА_4 ;

- ОСОБА_5 є співвласником ТОВ «Агродар ЛТД»;

-Відповідно до норм ст.ст.60,61 СК України, доходи, отримані ОСОБА_4 від участі в підприємстві є спільною сумісною власністю подружжя.

При цьому позивач вважає, що укладений ОСОБА_2 договір оренди землі не відповідає її інтересам, адже в ньому ставка орендної плати є зниженою, поряд з іншими орендодавцями, в яких орендна плата визначена у більшому розмірі, про що було надано відповідні докази, що не спростовані судом при ухваленні рішення.

В контексті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції взагалі не досліджував відносини зазначених осіб, не зробив аналізу норм СК України та правових наслідків вчиненого правочину в контексті отримання прибутку від нього орендарем ТОВ «Агродар ЛТД» та його засновниками, однією з яких є ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції безпідставно послався на правові позиції ВС у постановах від 22.04.2019 та від 26.09.2019.

Від ТОВ «Агродар ЛТД» надійшов відзив на апеляційну скаргу з проханням залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Харута В.А. підтримала доводи апеляційної скарги, представник ТОВ «Агродар ЛТД» - адвокат Горобець О.Л., заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер - :02:000:0439, площею 5,72 га, що розташована на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ІІІ КР № 028365 від 19 березня 2002 року.

23 квітня 2009 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходько О.В. посвідчено довіреність за № 985, відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях, незалежно від форми власності чи підпорядкування, з питань пов`язаних з управлінням належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою № НОМЕР_1 , площею 5,72 га, що розташована на території Дівочепільської сільради.

Для цього ОСОБА_2 надано право здійснювати нагляд за належними їй земельними ділянками; мати вільний доступ до ділянки; при настанні сезону - вживати заходів до обробки землі; вносити необхідні платежі, які стосуватимуться реалізації її права власності на земельну ділянку; представляти її інтереси в будь-яких установах чи підприємствах незалежно від форми їх власності та підпорядкування (в тому числі в землевпорядних організаціях, в органах нотаріату та ін.), а також укладати від її імені договори оренди земельної ділянки.

Подавати заяви з правом її підпису (в т.ч. що стосуються сімейного стану) та одержувати будь-які документи в разі виникнення такої потреби; отримувати дублікати державних актів в разі їх втрати, розписуватися за неї, в тому числі на договорах оренди земельної ділянки (визначаючи умови на свій розсуд), що укладатимуться, сплачувати належні з неї платежі, включаючи державне мито (плату), одержувати належні їй кошти в разі здачі її в оренду, а також вчиняти інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю.

Довіреність видана строком на двадцять років.

27 квітня 2013 року на підставі вказаної нотаріально посвідченої довіреності укладено договір оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «Агродар ЛТД» строком на 15 років.

Договором визначено щорічну орендну плату в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки, що становить 3867,48 грн, яка вноситься у грошовій формі шляхом видачі готівкових коштів в касі орендаря, або у натуральній та відробітковій формі, орендарем за заявою орендодавця.

Пунктом 10 вказаного договору передбачено врахування індексації при обчисленні розміру орендної плати.

Право оренди відповідно до вказаного договору зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Агродар ЛТД» 16.05.2013, що підтверджується витягом з Державного реєстру.

Будь-які застереження, обмеження повноважень представника щодо укладення договору з ТОВ «Агродар ЛТД» щодо розміру орендної плати, строку договору, довіреністю не передбачено.

ОСОБА_1 в 2009 році отримала від відповідача ТОВ «Агродар ЛТД» 14000 грн орендної плати наперед, або як вона зазначила, фактично продала земельну ділянку відповідачу за дану суму.

12.11.2015 за заявою ОСОБА_1 дію довіреності посвідченої 23 квітня 2009 року приватним нотаріусом Приходько О.В., за реєстровим № 1708, припинено, про що свідчить витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

У постанові Верховного Суду України від 16 травня 2011 року у справі № 3-31гс11 зроблено висновок, що відповідно до частини 3 статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Отже, вказана норма встановлює заборону на укладення правочину, в якому один представник одночасно виступає від імені декількох контрагентів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів про порушення її прав чи інтересів вчиненням оспорюваного договору.

Доводи апеляційної скарги, що на момент укладання оспорюваного договору оренди землі ОСОБА_2 , який діяв від імені позивача, перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , яка є засновником ТОВ «Агродар ЛТД», не є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_2 укладаючи договір діяв у своїх інтересах або в інтересах своєї дружини, адже у позовній заяві позивач сама зазначала, що належну їй земельну ділянку вона і раніше надавала в оренду ТОВ «Агродар ЛТД».

У наданій позивачем довіреності не були зазначені будь-які обмеження повноважень ОСОБА_2 , зокрема щодо кола осіб, з якими він не має права укладати договір оренди або обмеження щодо будь-яких інших умов договору оренди землі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21.02.2020.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко