ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/7974/19
Провадження № 22-ц/4820/1574/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/7974/19 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана її представником ОСОБА_4 , на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат (суддя Вдовичинський А.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

17.03.2020 АТ «Державний ощадний банк України» подало до суду заяву про відмову від позову у зв`язку із добровільною сплатою позичальником заборгованості по кредитному договору.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року клопотання представника позивача задоволено частково. Закрито провадження у справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» 4009,55 грн судового збору. В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Рудика В.М. про стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, просить її в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у відшкодуванні на користь позивача витрат по сплаті судового збору та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Вказує, що виконання ОСОБА_2 обов`язку дострокового повернення кредиту не пов`язана з розглядом даної цивільної справи, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 знала про позов банку та відкриття провадження у справі на момент повернення кредиту. Сплачуючи судовий збір та звертаючись до суду, позивач не вжив необхідних заходів для мирного врегулювання спору, а тому вимога про стягнення судового збору не підлягає задоволенню. Заявник вважає, що дострокове повернення нею кредиту жодним чином не пов`язане із наявністю судового спору, про існування якого відповідачі дізналися уже після сплати коштів. Посилається на те, що у зв`язку з безпідставним зверненням позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості, ОСОБА_2 вимушена була звернутись за професійною правничою допомогою, укласти відповідний договір, а тому понесла витрати, які просила стягнути з позивача, однак суд безпідставно відмовив у стягненні таких витрат.

Судове рішення в частині закриття провадження у справі не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

АТ «Державний ощадний банк України» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, вважаючи, що зміст апеляційної скарги не відповідає матеріалам справи та фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 подано клопотання про слухання справи у їх відсутності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом наведеної норми, при відмові позивача від позову, на користь позивача присуджується стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача у разі, якщо він не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову, не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Отже, відшкодування позивачу судових витрат відповідачем є за своєю природою цивільно-правовою відповідальністю і засобом, який забезпечує виконання суб`єктом цивільних правовідносин своїх обов`язків.

Встановлено, що 06 грудня 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що позичальником не виконувались умови договору страхування щодо страхування предмету застави, банк набув право вимагати дострокового повернення суми кредиту, нарахованих відсотків та комісійних винагород. У вересні 2019 року Позичальнику надсилалась вимога про дострокове повернення кредиту, після якої було проведено лише часткове погашення кредиту, належним чином зобов`язання в повному обсязі виконані не були.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2019 року відкрито провадження у справі.

Згідно з платежами від 11.12.2019, 29.01.2020, 30.01.2020, 31.01.2020 позичальником ОСОБА_2 сплачено заборгованість за кредитним договором у повному обсязі.

Зважаючи на викладене, позивач подав заяву про закриття провадження у справі з підстав відмови від позову у зв`язку з тим, що його вимоги фактично були задоволені відповідачем після звернення до суду з даним позовом, а тому ухвалою від 14 липня 2020 року провадження у справі закрито.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відновлення прав АТ «Державний ощадний банк України» відбулось після звернення останнього до суду з відповідною позовною заявою, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для присудження стягнення понесених позивачем судових витрат (судового збору) на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не отримувала вимогу банку про дострокове повернення кредиту. Оскільки умовами договору про споживчий кредит п. 3.9.2 визначено, що письмова вимога про усунення порушення зобов`язання позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову прийняти поштове відправлення, через незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, вважається врученою позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, в даному випадку, щодо письмової вимоги направленої на адресу позичальника ОСОБА_2 - 16.10.2019 (а.с. 42).

Доводи апеляційної скарги про те, що погашення кредитної заборгованості було здійснено ОСОБА_2 не у зв`язку із пред`явленням позову до суду, висновок суду не спростовують.

Крім того, відмовляючи у стягненні на користь відповідача ОСОБА_2 витрат за надання професійної правової допомоги в розмірі 4500 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав будь-яких доказів необґрунтованості дій позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином, у разі закриття провадження у справі вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню лише у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Сам по собі факт закриття провадження у справі не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при наявності кредитної заборгованості та невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту, звернення банку до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості є безумовним правом позивача.

У зв`язку з наведеним вище, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала в частині вирішення питання про розподіл судових витрат постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай