СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
№2/760/417/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

25 лютого 2020 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Диканя П.О.

представника Відповідача - адвоката Федаша М.М.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

ІI. Описова частина

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з неї заборгованості за договором позики з урахуванням штрафних санкцій у вигляді 3% річних та інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивачка зазначила, що 05 грудня 2014 року ОСОБА_2 отримала у неї позику в розмірі 7700 доларів США до 31.12.2015.

Не зважаючи на свій обв`язок, як зазначає Позивачка, ОСОБА_2 коштів так і не повернула, навіть після отримання вимоги про погашення заборгованості .

У зв`язку з цим Позивачка просить стягнути з Відповідача еквівалент заборгованості в національній валюті - 214345,85 гривень; 3% річних в сумі 19044,48 гривень за період прострочення з 01.01.2016 по 17.12.2018.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі. У судовому засіданні пояснив, що розписка Відповідачки від 05.12.2014 складається з двох частин. У першому абзаці мова йде про її заборгованість в сумі 12000 доларів, яку ОСОБА_2 зобов`язалася погасити до 31.01.2015. В цій частині, як стверджує Позивачка, претензій до Відповідачки вона не має, зазначена сума коштів була повернута. Натомість, в другій частині розписки йдеться про інщу суму позики - 7700 доларів США, і саме ця заборгованість є непогашеною.

Представник Відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягаючи на тому, що відносин позики між сторонами не було. Розпискою від 05.12.2014 ОСОБА_2 підтвердила наявність у неї невиконаних зобов`язань за договором купівлі-продажу квартири від 04.06.2014. Розписка, як стверджує представник Відповідачки, не містить у собі обов`язкових реквізитів договору позики, зокрема, в ній не зазначено, що ОСОБА_2 отримала кошти від ОСОБА_1 . Враховуючи такі обставини представник Відповідачки просив у задоволенні позову відмовити.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В матеріалах справи наявна копії розписки, написаної від імені ОСОБА_2 05 грудня 2014 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 зобов`язана передати кошти у сумі 12000,00 доларів США Позивачці у строк до 21.01.2015. Крім того, у розписці зазначено, що боргу у сумі 7700 доларів США буде повернуто у строк до 31.12.2015 по курсу 13 грн за 1 долар. (а.с. 4)

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі N 6-1967цс15.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-79цс14 від 02.07.2014 року зводиться до то того, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду України, слід визнати, що підтвердження факту отримання певної суми у борг (позику) коштів - це істотна умова договору позики, за відсутності якої неможливо стверджувати про укладення відповідного договору.

Розписка від 05.12.2014, на підставі якої заявлено позов, не містить такої істотної умови договору позики як підтвердження факту отримання коштів Відповідачкою у борг. Дійсно, у своїй розписці ОСОБА_2 визнає наявність у неї заборгованості перед ОСОБА_1 в сумі 7700 доларів США, проте розписка не містить відомостей про підстави та час виникнення цієї заборгованості.

Тому наявна у справі розписка не є належним доказом укладення договору позики.

Наведене вище свідчить про необґрунтованість заявлених вимог з наведених у позовній заяві підстав - наявність між сторонами правовідносин договору позики.

З урахуванням викладеного позов задоволенню не підлягає.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 161, 525, 526, 625, 1048, 1050 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 209, 212-215, 218, 223, 226 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати віднести на рахунок Позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: