Провадження 2/127/4759/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Шеремети А.О.

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного аграрного університету про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

04.12.2019 року судом зареєстровано позов ОСОБА_1 до Вінницького національного аграрного університету про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Позов мотивований тим, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02.09.2019 року в цивільній справі № 140/2341/18 було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з Вінницького національного аграрного університету на користь ОСОБА_1 : 618,59 грн. заборгованості по заробітній платі з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів; 4 508,16 грн. - середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.08.2018 року по 10.09.2018 року із розрахунку 187, 84 грн. за кожен день прострочки, з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів; 3000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в межах розміру місячної заробітної плати в сумі 618,59 грн. звернуто до негайного виконання.

Вказане судове рішення набрало законної сили 28.10.2019 року.

30.09.2019 року, до набрання рішенням законної сили, відповідачем було добровільно виконано рішення та сплачено позивачу всі присуджені судом суми в загальному розмірі 7 127,03 грн., що підтверджено довідкою, виданою АТ КБ «ПриватБанк» від 08.10.2019 року № ОО20ТТСVRO8NPJGR.

Оскільки платіж був здійснений без розшифрування щодо призначення платежу, позивач вважає, що дана сума складається з: 3 000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу (із цієї суми не відраховуються жодні податки чи збори); 497, 96 грн. - заборгованості по заробітній платі (після відрахування 18% ПДФО - 111, 35 грн. та 1,5 % військового збору - 9, 28 грн.). Перевірка розрахунку: 497, 96 грн. + 111, 35 грн. + 9, 28 грн. = 618, 59 грн. - сума, присуджена судовим рішенням; 3 629, 07 грн. (після відрахування 18% - 811, 47 грн. та 1,5 % військового збору - 67, 62 грн.) - середньої зарплати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.08.2018 року по 10.09.2018 року із розрахунку 187, 84 грн. за кожен день прострочки (а з урахуванням відрахувань по сплаті ПДФО у розмірі 18% та 1,5% військового збору), то із розрахунку 151, 21 грн. середньої заробітної плати за кожен день затримки розрахунку при звільненні «чистими на руки». Перевірка розрахунку: 3 628, 07 грн. (виплачена сума) + 811, 47 грн.(18% ПДФО) + 67. 62 грн. (1,5% військового збору) + 4 508, 16 грн. (сума, присуджена судовим рішенням).

Тобто, відповідач в повному обсязі виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 618,59 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.08.2018 року по 10.09.2018 року із розрахунку 187,84 грн. за кожен день прострочки (з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів) лише 30.09.2019 року.

Спір щодо розміру заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку розрахунку при звільненні між сторонами відсутній, оскільки відповідні суми встановлені рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02.09.2019 року в цивільній справі № 140/2341/18.

Оскільки саме звільнення відбулось 06.08.2918 року, а повний розрахунок по заробітній платі при звільненні був здійснений 30.09.2019 року, позивач просила на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України стягнути на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 07.08.2018 року по 30.09.2019 року включно (264 дні) в сумі 49 587, 76 грн. (187, 84 грн. х 264 дні = 49 587, 76 грн.). Із даної суми підлягають відрахуванню 18 % ПДФО, що складає 8 926, 16 грн. та 1,5 % військового збору - 743, 85 грн. Тобто, з урахуванням податків та обов`язкових платежів середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 року по 30.09.2019 року включно становить 39 919, 75 грн. Також просила стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн. і судовий збір в сумі 768,40 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лахнік А.О. (ордер серії ВН № 131811 від 14.01.2020 року а.с. 95) позов підтримав, просив вимоги позивача задоволити в повному обсязі. Надав письмову відповідь на відзив, що приєднана до справи (а.с. 88-90). Просив врахувати, що Немирівським районним судом Вінницької області встановлений розмір заборгованості по зарплаті - 618,59 грн. та середньоденний заробіток позивача - 187,84 грн. Суд вказав, що відповідач незаконно відрахував і не виплатив ОСОБА_1 частину заробітної плати - 618,59 грн., тому твердження відповідача щодо неправомірної видачі довідки, щодо неправильного нарахування заробітної плати, є безпідставним. Рішення від 02.09.2019 року відповідач в апеляційному порядку не оскаржував, погодився з ним і сплатив заборгованість 30.09.2019 року. Тому середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 року (з наступного дня за днем, до якого вже стягнутий середній заробіток) до 30.09.2019 року (до дня фактичного розрахунку) становить 49 589,76 грн.

Представник відповідача - адвокат Томляк Т.С. (ордер серії АВ №1002453 від 02.01.2020 року а.с. 85), позов не визнала, надала письмовий відзив на позов, який був приєднаний до матеріалів справи (а.с. 33-41) та заперечення на відповідь на відзив. Наголосила, що позивач була звільнена у зв`язку з ліквідацією Брацлавського агроекономічного коледжу і вини університету в затримці виплати позивачу належних їй при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, немає. На момент звільнення ОСОБА_1 заборгованість по зарплаті становила 5 326,27 грн. і вся заборгованість була їй виплачена у вересні 2018 року. Після проведення перевірки централізованою бухгалтерією виявлено, що ОСОБА_1 було зайво виплачено 618,59 грн., оскільки в січні 2018 року вона не вичитала належну кількість годин. Видана бухгалтерією Брацлавського агроекономічного коледжу ВНАУ довідка про розмір заборгованості по заробітній платі від 06.08.2018 року, на яку посилається позивач, неправильна, підписана посадовими особами, які не були уповноважені на підписання таких документів, не погоджена з централізованою бухгалтерією. 30.09.2018 року на підставі рішення суду університет сплатив всю суму - 7 127,03 грн., рішення не оскаржували.

Судом були вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі № 127/32723/19 за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного аграрного університету, з викликом учасників справи (а.с. 28).

Ухвалою суду від 02.01.2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд даної справи в порядку загального провадження відмовлено (а.с. 82-83).

Враховуючи пояснення учасників справи, їх письмові заяви по суті даної справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Між сторонами виникли трудові правовідносини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми КЗпП України, Закону України «Про оплату праці».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала викладачем у Брацлавському агроекономічному коледжі з 01.09.1994 року.

22.05.2018 року на підставі наказу ректора Вінницького національного аграрного університету про ліквідацію відокремленого структурного підрозділу - Брацлавського агроекономічного коледжу Припутень О.С. була попереджена про наступне вивільнення (а.с. 47, 48-52).

06.08.2018 року ОСОБА_1 звільнена з посади викладача-методиста згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 270 від 01.08.2018 року (а.с. 15).

На момент звільнення з позивачем не був проведений повний розрахунок.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02.09.2019 року в цивільній справі № 140/2341/18 було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з Вінницького національного аграрного університету на користь ОСОБА_1 : 618,59 грн. заборгованості по заробітній платі з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів; 4 508,16 грн. - середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.08.2018 року по 10.09.2018 року із розрахунку 187, 84 грн. за кожен день прострочки, з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів; 3000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в межах розміру місячної заробітної плати в сумі 618,59 грн. звернуто до негайного виконання (а.с. 5-8).

Вказане судове рішення набрало законної сили 28.10.2019 року.

30.09.2019 року, до набранням рішення законної сили, відповідачем було добровільно виконано дане судове рішення та виплачено позивачу всі присуджені судом виплати, що підтверджено довідкою, виданою АТ КБ «ПриватБанк» від 08.10.2019 року № ОО20ТТСVRO8NPJGR. Виплата проведена однією сумою - 7 127, 03 грн. (а.с. 9).

В судовому засіданні представники сторін підтвердили, що рішення виконане в повному обсязі, сума 7 127,03 грн. виплачена після відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням суду встановлено, що зменшення розміру нарахованої зарплати за серпень 2018 року на 618,59 грн. є незаконним і суперечить ст. 127 КЗпП України, а тому судом стягнута ця заборгованість по зарплаті, а також на підставі ст. 117 КЗпП України середньомісячна зарплата за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.08.2018 року до 10.09.2018 року.

Також судом встановлено, і дана обставина не була оспорена відповідачем, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 187,84 грн., розрахована відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100.

Представник відповідача Томляк Т.С . в судовому засіданні наголошувала на відсутності вини університету у затримці виплати позивачу належних їй при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, порушенням видачі довідки про зарплату ОСОБА_1 .

Разом з тим, на дані обставини представник відповідача посилалась і при розгляді справи Немирівським районним судом Вінницької області, проте рішенням встановлені інші обставини, рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, набуло законної сили 28.10.2019 року і було добровільно виконане відповідачем 30.09.2019 року.

Також в даному засіданні відповідач не спростував правомірність видачі довідки про заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 від 06.08.2018 року і відсутність вини у невиплаті належних сум (а.с. 14).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що оскільки відповідач порушив строки розрахунку при звільненні і виплаті заборгованості по зарплаті в сумі 618,59 грн., на підставі ст. 117 КЗпП України підлягає виплаті середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 11.09.2018 року до 30.09.2019 року, в сумі 49 589,76 грн.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктами 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», зокрема, передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе

відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» також роз`яснив, що задовольняючи вимогу про оплату праці суд має навести в рішенні розрахунок, з якого він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Судом встановлено, що сума невиплаченої заробітної плати - 618,59 грн.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за два останні місяці, що перебували звільненню (червень-липень 2018 року) становила 187,84 грн.

За період затримки розрахунку при звільненні з 07.08.2018 по 10.09.2018 року позивачу було виплачено відповідачем 30.09.2019 року 4 508,16 грн. без врахування податку та інших обов`язкових платежів, тому у відповідача наявна перед позивачем заборгованість по середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 року по 30.09.2019 року включно.

Кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні з 11.09.2018 року по 30.09.2019 року становить 264 дні.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 року по 30.09.2019 року становить 49 587,76 грн. (187,84 грн. х 264 дні = 49 587, 76 грн.).

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів (п. 6 ППВСУ від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»).

Оскільки вимоги позивача ОСОБА_1 щодо розміру належних їй сум при звільненні Немирівським райсудом Вінницької області задоволені в повному обсязі, а також враховуючи те, що відповідач в судовому засіданні не заявляв клопотання про зменшення суми середнього заробітку враховуючи принцип співмірності, то підстав для зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у суду немає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн., що підтверджуються договором від 24.06.2019 року про надання правничої допомоги (а.с. 18), актом виконаних робіт від 21.11.2019 року (а.с. 19), квитанцією до прибуткового касового ордеру на суму 3 000 грн. (а.с. 21), ордером (а.с. 95).

Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн., який також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з Вінницького національного аграрного університету (, м. Вінниця, вул. Сонячна, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 року до 30.09.2019 року в сумі 49 589,76 грн. (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів), витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн., а також судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складене 21 лютого 2020 року.

Суддя: