КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Немировська О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві держаної адміністрації, Служба у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області, про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені),

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким просила: стягнути з ОСОБА_3 на користь малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по сплаті аліментів станом на 21.09.2016 року у сумі - 40 808,84 грн., пеню станом на 21.09.2016 року у сумі - 40 808,84 грн., витрати на правничу допомогу адвокатом, згідно розрахунку, який буде наданий за результатами розгляду справи.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що ОСОБА_4 є рідною донькою позивача, відповідно остання є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дає їй право захищати права та законні інтереси онука у суді. З 10.07.2013 року ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, під час якого у них народився син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак сімейне життя подружжя не склалося, шлюб було розірвано.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.11.2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25.02.2015 року, з ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною 3 років. Відповідач, будучи обізнаним про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів, обов`язок сплати аліментних платежів не виконував, а тому станом на 21.09.2016 року у нього виникла заборгованість у розмірі 40 808, 42 грн. За фактом умисного ухилення від сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 внесені відомості до ЄРДР і провадиться досудове розслідування за ч. 1 ст. 164 КК України Дніпровським УП ГУ НП України в м. Києві. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, після її смерті відповідач всупереч дійсному місцю проживання дитини, надав недостовірні відомості про місце проживання малолітнього ОСОБА_2 та зареєстрував його за місцем свого проживання у м. Києві. Проте, фактично малолітній ОСОБА_2 продовжує проживати з ОСОБА_1 . Разом з тим, відповідач не виконує свої зобов`язання, не бажає визнати свій борг перед сином по сплаті аліментів за минулі роки, в добровільному порядку не сплачує кошти, заборгованість по аліментам за судовим рішенням, мотивуючи це тим, що виконавче провадження закрите після смерті ОСОБА_4 і тому він не повинен сплачувати заборгованість.

За вказаних обставин, вважала, що відповідач зобов'язаний сплатити: 40 808, 42 грн. - сума заборгованості по аліментам станом на 21.09.2016 року; 40 808, 42 грн. - неустойки (пені) визначеної відповідно до вимог ст. 196 СК України за період з 22.09.2016 року і по день подачі позовної заяви.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2020 року у задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с. 69-73).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що не підлягає стягненню заборгованість по аліментам, оскільки набуло чинності рішення суду про відібрання малолітнього ОСОБА_2 у ОСОБА_1 та передачу його на виховання батьку - ОСОБА_3 .

Крім того, вказувала, що суд першої інстанції не звернув уваги і тому не надав належної правової оцінки тому, що позивачем поставлено питання про стягнення заборгованості по аліментам, яка існувала на момент смерті стягувача.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.07.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

06.08.2020 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому, вказуючи на обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.08.2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та бабусею малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в період з 10.07.2013 року по 06.06.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.11.2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25.02.2015 року, з ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною 3 років.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (т.1 а.с. 13).

За даними довідки про реєстрацію місця проживання від 15.11.2016 року №34/1085, виданої відділом з питань реєстрації Дніпровської РДА, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою реєстрації відповідача - ОСОБА_3 (т.1, а.с. 8, 66).

За даними листа Міністерства юстиції України на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.04.2015 № 320/8322/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 . Державним виконавцем 07.06.2017 проведено розрахунок заборгованості по аліментах за період з 08.08.2014 по 21.09.2016, яка станом на 21.09.2016 року становила 40 808,42 грн. Державним виконавцем 08.06.2017 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 11 липня 2018 р. виконавчі документи про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_2 на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не перебувають (Т. 1 а.с. 29-31).

У відповідності до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, листа Київської місцевої прокуратури № 4 від 02.09.2019 кримінальне провадження № 0017298, за заявою ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 382 КК України, 30.08.2019 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вказане рішення перевірено та погоджено місцевою прокуратурою. (Т. 1 а.с. 201, 202).

Так, положеннями ст. 194 Сімейного кодексу України врегульований порядок стягнення аліментів за виконавчим листом та заборгованості за аліментами в примусовому порядку, яка виникла внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів.

За нормою п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

У відповідності до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи, у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

За нормою ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, на вимогу стягувача протягом 3 робочих днів у випадках, встановлених законом. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Чинним законодавством чітко регламентовано, що після настання обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», або після того, коли виконавцю стало відомо про такі обставини, виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника, в матеріалах виконавчого провадження обов`язково має бути документальне підтвердження даного факту, відповідно обчислено розмір заборгованості, якщо така існує, шляхом складання відповідної довідки на дату смерті стягувача чи боржника.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. й ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другої вказаної статті також передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

При цьому, згідно з з ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що оскільки дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, вона, як її законний представник, має право на захист прав та інтересів дитини на належне утримання, які порушив відповідач.

У свою чергу, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.06.2018 року у цивільній справі № 320/508/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини та передачі її на виховання батькові, за участю третьої особи: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання малолітньої дитини, за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, та служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини та передачі її на виховання батькові, за участю третьої особи: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради залишено без задоволення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання малолітньої дитини, за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, та служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації задоволено частково. Визначено місце проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 за її адресою проживання. В задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у цивільній справі № 320/508/17-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 червня 2018 року в цій справі в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини та передачі її на виховання батькові, за участю третьої особи: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, скасовано та прийнято нову постанову наступного змісту. Відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка проживає у будинку АДРЕСА_1 , та передати його на виховання батькові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В іншій частині рішення суду залишити без змін. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1697 грн. 21 коп. (Т. 1 а.с. 130).

17 вересня 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області видано виконавчий лист № 320/508/17 на примусове виконання рішення суду від 06 серпня 2019 року (Т. 2 а.с. 44).

Додатковою постановою Запорізького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року у цивільній справі № 320/508/17-ц постановлено доповнити абзац третій резолютивної частини постанови Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини та передачі її на виховання батькові, за участю третьої особи: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання малолітньої дитини, за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, та служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та викласти його в наступній редакції:

«Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 червня 2018 року в цій справі в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини та передачі її на виховання батькові, за участю третьої особи: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання малолітньої дитини, за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, та служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту».

Резолютивну частину постанови Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року доповнити абзацом наступного змісту:

«В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити» (Т. 1 а.с. 134-135).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у цивільній справі № 320/508/17-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 постановлено залишити без задоволення. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 червня 2018 року в частині, яка не скасована й не змінена апеляційним судом, постанову Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, додаткову постанову Запорізького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року залишити без змін. (Т. 2 а.с. 39-43).

Постановою державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шубіна Е.М. від 14 травня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62076510 з примусового виконання виконавчого листа № 320/508/17, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 17 вересня 2019 року (т. 2 а.с.47).

Отже, враховуючи те, що на час постановлення оскаржуваного рішення набрало чинності рішення суду від 06.08.2019 року про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2 у ОСОБА_1 та передачу його на виховання батьку - ОСОБА_3 , саме ОСОБА_3 є законним представником своєї дитини - ОСОБА_2 та, в силу вищенаведених вимог законодавства, наділений правом звертатися до суду в його інтересах, пов`язаних, у тому числі, з правом на належне утримання.

Натомість, оскільки аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, позивач, яка не є ані стягувачем у виконавчому провадженні, ані законним представником дитини, не уповноважена діяти в її інтересах, а відтак й не наділена за законом правом звернення до суду з позовом про стягнення пені та заборгованності по аліментам, яка виникла в межах виконавчого провадження, де боржником був відповідач, який наразі є єдиний з батьків дитини, яка проживає з ним, повністю несе витрати по утриманню дитини та забезпечує її повноцінний розвиток, що є його обов`язком яка батька, закріпленим законом.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне та правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві держаної адміністрації, Служба у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області, про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Немировська