Номер провадження 22-ц/804/3094/20
Номер провадження 22-ц/804/3094/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

Судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою (суддя першої інстанції Мірошниченко Л.Є, повний текст рішення складено 24 червня 2020 року)

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути зі страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на його користь спричинену матеріальну шкоду у розмірі 14905,39 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 спричинену моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та судові витрати 768,40 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецькїо області від 17 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задвоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , моральну шкоду у розмір 2000 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 153 грн. 68 коп.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Страхової компанії ПРАТ СК «Арсенал Страхування» матеріальної шкоди в сумі 14905 грн. 39 коп., з ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 8000 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 614 грн. 72 коп. - відмовлено, у зв`язку з відсутністю підстав.

Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального пправ, суд першої інстанції не повно з`ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надва належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду, а тому рішення не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрнтоуваним.

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем не було надано жодного доказу на підвтредження своїх позовних вимог до ОСОБА_1 , в частині завдання позивачу моральної шкоди. Зазначені в позовній заяві обставини, на які посилався позивач, а саме в перенесені нервових потрясінь і навантажень у зв`язку з чим у нього розладився сон, зявились головні болі, без соння, почуття занепокоєності, стан депресії, дратливість і запальність, не були підтверджені жодним доказам.

ОСОБА_1 , просив рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року скасувати та ухвалите нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 .

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі спір виникає із трудових відносин та ціна позову становить, 24905,39 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (2102*100=210 200), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2019 року, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобілю «Renault Trafic», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_2 . В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2019 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільна правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал страхування», поліс №АМ/6296193.

На підставі норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» за виплатою страхового відшкодування.

27 серпня 2019 року страховик провів виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 27933,01 грн.

Отримання страхового відшкодування позивачем не заперечується.

Звертаючись до суду з даним позовом про стягнення завданої, внаслідок ДТП, матеріальної шкоди з ПрАТ «СК «Арсенал страхування», позивач на підтвердження її розміру надав суду висновок дослідження спеціаліста автотоварознавця ОСОБА_3 №108-19 від 08.08.2019, проведеного за заявою позивача, згідно якого сума матеріального збитку складає 42138,40 грн.

Задовольняючі позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 , моральної шкоди у розмірі 2000 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що є підстави стягнення шкоди у зв`язку із спричиненою позивачу пошкодженням майна внаслідок ДТП.

Апеляційний суд погоджється з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У зазначеній нормі встановлюються загальні правила відшкодування юридичною або фізичною особою потерпілій стороні шкоди, завданої їхнім працівником або іншою особою під час виконання трудових обов`язків. Це є одним з випадків, коли суб`єктом деліктної відповідальності є юридична або фізична особа, яка завдала шкоди потерпілій стороні безпосередньо не завдавала.

Тобто особливістю цих зобов`язань є те, що закон відмежовує особу, яка безпосередньо завдала потерпілій стороні шкоди, від особи, яка повинна цю шкоду відшкодувати. У цивільному праві під діями юридичної особи визнаються: дії органу, її представників, а також її членів або інших учасників (працівників і службовців). Покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за наведеною нормою права пояснюється тим, що безпосередній заподіювач шкоди (працівник) юридично втілює волю осіб, з якими він пов`язаний трудовим договором (контрактом), а тому його вина визнається виною роботодавця.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, яка пов`язана з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 6 і 8 постанови від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що з постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року, яка набрала законної сили, вбачається, що 08.08.2019 року о 10 год.20 в. у м. Слов`янськ на нерегульованому перехресті вул.Шевченко та вул. Шнурківська водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», номерний знако НОМЕР_1 рухаючись по вул. Шнурківська при повороті праворуч на вул. Шевченко на надав перевагу в русі автомобілю « Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_2 під керівництвом ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Шевченко в бік вул. Шнурківська та скоїв з ним зіткнення. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, порушив п.16.11 ПДР України та тим самим скоїв адміністративне правопорушення відповідальності за яке передбачена ст. 124 КУпАП. (а.с.10).

Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.10).

27 серпня 2019 року Сттрахова компанія ПрАТ «СК «Арсенал Стархування» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 27933,01 грн. що підвтреджується випискою по картковому рахунку (а.с.19).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому майна автомобіля.

Посилання апелянта на те, що суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи, не врахував характер правопорушення, ненавмисне заподіяння шкоди автомобілю позивача. Місцевим судом встановлено обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, встановлено характер спірних правовідносин, досліджено докази та пояснення сторін. Судом застосована правова норма, що підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Твердження апелянта про те, що при визначенні розміру відшкодування не взято до уваги вимоги розумності і справедливості, тому розмір моральної шкоди 2000 грн. завищений, є безпідставним. Розмір моральної шкоди місцевим судом визначено з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Суд з`ясував чинники, які враховуються під час визначення розміру відшкодування, а саме: негативні наслідки, які продовжувалися для позивача після знищення його транспортного засобу та неможливості відновлення, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, визначивши розмір такого відшкодування з урахуванням засад розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення..

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2020 року.

Судді: О.В. Халаджи

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна