Дата документу 11.11.2020 Справа № 335/7422/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7422/19 Головуючий у 1 інстанції Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/807/2410/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергосервісна компанія «Екологічні системи» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ Енергосервісна компанія «Екологічні системи» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що їй належить автомобіль «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

26 жовтня 2018 року о 14.30 годині водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renaullt Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 , поблизу будинку №20 по бул.Центральному м.Запоріжжя, в порушення вимог п.2.3 б), п.10.1, п.13.1 ПДР України, скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Vida», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та з автомобілем «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Vida», реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого ОСОБА_2 залишив місце ДТП.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

На час вчинення ДТП автомобіль «Renaullt Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належав відповідачу. Як вбачається з пояснень керівника ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах адміністративної справи щодо ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України, на час ДТП водій ОСОБА_2 виконував свої трудові обов`язки як працівник підприємства за трудовою угодою, укладеною строком на 1 місяць.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» була застрахована у АТ «Просто-Страхування».

Загальний розмір заподіяної їй шкоди становить 204 446,44 грн., яка складається з 202 946,44 грн. шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, 1500,00 грн. витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження. Страховою компанією їй було сплачено 100 000 грн.

Також їй завдана моральна шкода на суму 50 000 грн., оскільки автомобіль для неї є цінним майном. Внаслідок ДТП її автомобіль зазнав значних пошкоджень та вона була позбавлена можливості користуватися своїм майном. Все це призвело до порушення душевної рівноваги, викликало душевні страждання та переживання, що негативно вплинуло на її самопочуття та душевний стан.

Посилаючись на вказане, просила суд стягнути з відповідача на свою користь 104 446,44 грн. майнової шкоди, завданої ДТП, 50 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року позов залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» повинно нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну діями ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, незастосування норми матеріального права, які у даній справі підлягають застосуванню, та порушення норми процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат.

ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 26 жовтня .10.2018 о 14.30 годині, в м. Запоріжжя, по бул. Центральному, 20, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renaullt Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був уважним при зміні напрямку руху, не впевнився в безпеці маневру, не вибрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Vida», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та з автомобілем «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Vida», реєстраційний номер НОМЕР_3 , чим порушив п.2.3 б), п.10.1, п.13.1 ПДР України.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2018 року, яка набрала законної сили 24.12.2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Зазначене, в силу ч. 4 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Власником автомобіля «Renaullt Kadjar», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» (а.с. 63).

На момент ДТП автомобіль відповідача ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» був застрахований у АТ «Просто-Страхування» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів серії АК № 8680631 від 05.06.2018. Згідно з полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 100000 грн. (а.с.14).

Власником автомобіля «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно пояснень наданих ОСОБА_5 26.10.2018 співробітнику поліції, на час ДТП водій ОСОБА_2 виконував свої трудові обов`язки як працівник підприємства за трудовою угодою, укладеною строком на 1 місяць (а.с.13).

Відповідно до звіту № 126 від 27 листопада 2018 року, складеного на підставі договору з ОСОБА_4 , вартість матеріальної шкоди завданої володільцю автомобіля «Mitsubishi Outlender», в результаті ДТП станом на 07.11.2018 складає 202946,44 грн.

Вартість матеріальних збитків та вартість відновлювального ремонту автомобілю «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 01.11.2018 становить 177217,52 грн. (а.с.85-92).

Згідно страхового акту №132385 від 26.04.2019 АТ «ПРОСТО-страхування» прийняло рішення про сплату ОСОБА_1 100000 грн. страхового відшкодування (а.с. 105).

Відповідно до платіжного доручення №7699 від 26.04.2019 АТ «ПРОСТО-страхування» перерахувало 100000 грн. відшкодування за ремонт автомобіля Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 (а.с.106).

23 травня 2019 АТ «ПРОСТО-страхування» пред`явило регресну вимогу ОСОБА_2 про виплату 100000 грн. страхового відшкодування (а.с.107).

Згідно довідки ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» №39 від 12.11.2019 ОСОБА_2 в 2018 році у трудових відносинах з ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» не перебував (а.с. 108).

Положеннями ч. 1 ст.1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За приписами ч.1 ст. 1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що п.п 1,2,9 розділу IV «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок. Звіт має містити основні дані про страхувальника та перелік таблиць Звіту.

Таблиця 6 додатку 4 до цього Порядку призначена для формування страхувальниками у розрізі кожної застрахованої особи відомостей про суми нарахованої їй заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) у звітному місяці.

З наданого до суду першої інстанції звіту (Додаток 4) про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який поданий ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» Державній фіскальній службі України 09.11.2018, що підтверджується відміткою про отримання. Встановлено, що в таблицях 5 та 6 цього звіту вказані прізвища застрахованих осіб у реєстрі застрахованих осіб та відомості про суми нарахованої їм заробітної плати кожної застрахованої особи в жовтні 2018 року (а.с.109-115).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що прізвище ОСОБА_2 відсутнє в цьому звіті, що свідчить про те, що ОСОБА_2 заробітну плату в ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» в жовтні 2018 року не отримував.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером, не працює. Постанова набрала законної сили 24 грудня 2018 року (а.с.9-10).

Обов`язковими умовами для покладення матеріальної відповідальності за завдану працівником шкоду на роботодавця згідно із ч.1 ст.1172 ЦК є доведеність перебування останніх у трудових відносинах та виконання особою, яку визнано винною, у цей час трудових обов`язків.

Позивачем не надано доказів перебування ТОВ Енергосервісна компанія «Екологічні системи» та фізичної особи ОСОБА_2 у трудових відносинах і виконання останнім своїх трудових обов`язків під час вчинення ДТП.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що письмові пояснення ОСОБА_5 , надані співробітнику поліції, про те, що ОСОБА_2 виконував роботу на підприємстві за трудовим договором на 1 місяць, не можуть бути прийняті як належний та допустимий доказ, у зв`язку з тим, що він спростовується вищенаведеним наведеними звітом та постановою суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, встановивши фактичні обставини справи, про те, що відповідачем доведена та обставина, що станом на день ДТП ОСОБА_2 не перебував в трудових відносинах з ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» і, тому, не повинно нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну його діями. Позивачем, не доведено, що ТОВ ЕСКО «Екологічні системи» повинно нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну діями ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, та те, що вина відповідача в заподіянні позивачу моральної шкоди, за умови її наявності, відсутня, то й вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з тим, що станом на день ДТП ОСОБА_2 не перебував в трудових відносинах з ТОВ ЕСКО «Екологічні системи».

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку судом доказів по справі, оскільки, відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. А не зазначення в мотивувальній частині рішення мотивів, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, якщо справа вирішена по суті правильно.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

При цьому, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: