Справа № 307/2900/19
Провадження № 2/307/202/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що 24.05.2018 р. між ним та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого він надав ОСОБА_2 у позику 92000 гривень.

Відповідач зобов`язувався повернути йому зазначену суму грошей до 15.12.2018 року.

10.01.2019 р. він направив відповідачу вимогу про повернення грошових коштів, які той по сьогоднішній день не повернув.

Позивач у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився і не повідомив суду причини неявки. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Частиною 1, п. п. 1, 4 ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини , інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Під час розгляду справи суд встановив, що 24.05.2018 р. ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти на суму 92000 гривень до 15.12.2018., які той зобов`язався повернути по першій його вимозі. Ця обставина стверджується власноручно написаною розпискою відповідача.

Відповідно до ст. 530 ч. 2 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

30.01.2019 р. позивач направив ОСОБА_2 вимогу про повернення грошових коштів.

На момент звернення до суду відповідач не виконав зобов`язання перед позивачем щодо повернення грошових коштів у сумі 92000 гривень.

Відповідно ст. 509 ч. 1 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зі змісту статті 1046 ЦК України убачається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З правової позиці Верховного Суду України № 6-63 цс 13 від 18.09.2013 р. убачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

На момент звернення до суду з позовною заявою відповідач зобов`язання перед позивачем не виконав.

Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума 3% річних від простроченої суми боргу за договором позики від 24 травня 2018 року за період з 16.12.2018 року по день звернення до суду з позовною заявою - 10.09.2019 р., складає (3 % х 269 / 365 х 92000 грв. = ) 2034.08 гривень.

Відповідно до ст. 264 ч. 2 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 92000 грв. заборгованості за договором позики та 1240 гривень заборгованості по 3-х % річних за прострочення виконання зобов`язання.

З урахуванням обставин справи, досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 93240 гривень.

У відповідності до ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 932.40 грв. сплачених в якості судового збору за подання до суду позову.

Відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно статті 137 ч.ч. 1-4 ЦПК Украйни витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В угоді про надання правничої допомоги адвокатом від 04.10.2019 р., укладеної між адвокатом Жирун Р.М. та клієнтом ОСОБА_1 відсутні відомості про розмір гонорару останнього, як і докази про детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у матеріалах справи.

Крім того позивач не надав доказів виплати адвокату суми вказаної в позовній заяві.

Тому в частині стягнення з відповідача 2000 гривень за надання правничої допомоги позивачу слід відмовити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 509, 530, 526, 533, 625, 1046 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 93240 (дев`яносто три тисячі двісті сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 932 (дев`ятсот тридцять дві гривні) гривні 40 коп. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 25.02.2020 року.

Головуючий В.І. Гримут