ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Лаченкової О.В., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми авансу,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми авансу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з метою купівлі квартири, передала грошову суму у розмірі 500 доларів США ФОП ОСОБА_1 на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири та 1500 доларів США передала ОСОБА_4 за умовами договору про надання послуг.

Відповідачі покладених на них обов`язків не виконали, тому позивач відмовилась від їх послуг та просить суд стягнути з відповідачів 2000 доларів США, оскільки у добровільному порядку грошову суми останні не повертають.

Також, своїми діями позивачеві було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 50000,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року задоволенні позовні вимоги частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОККП НОМЕР_2 грошову суму у розмірі 500 доларів США.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОККП НОМЕР_2 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , РНОККП НОМЕР_2 грошову суму, яку було передано у якості авансу у розмірі 1500 доларів США.

Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , РНОККП НОМЕР_2 у розмірі 1102,40 грн.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині стягнення з нього грошової суми у розмірі 500 доларів США та моральної шкоди, та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом встановлено, що 21.11.2015 року між позивачем та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг №2/0411. Відповідно до п.4.3. Договору, Замовник сплачує до підписання даного Договору 500 доларів США.

На виконання умов вказаного договору позивач передала ФОП ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 500 доларів США.

Дана обставина не заперечувалась сторонами по справі.

21.11.2015 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до п.5.1. цього Договору позивач сплатила ОСОБА_3 завдаток у розмірі 1500 доларів США.

У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань відповідачами, позивач відмовилася від їх послуг та укладання договору купівлі-продажу квартири.

З метою повернення грошової суми у розмірі 500 доларів США, позивач з письмовою заявою звернулася до ФОП ОСОБА_1 , однак у поверненні їй зазначеної грошової суми ним було відмовлено, про що повідомлено письмово (а.с.15).

ОСОБА_3 передану їй грошову суму у розмірі 1500 доларів США, також відмовилась повертати.

Задовольняючи позовні вимоги до ФОП ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що останнім зобов`язання за Договором про надання послуг №2/0411 від 21.11.2015 року виконані не були, тому останній має повернути взяту грошову суму позивачу у розмірі 500 доларів США.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком, зважаючи на наступне.

Так, 21.11.2015 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг №2/0411, відповідно до умов якого Виконавець - ФОП ОСОБА_1 приймає на себе зобов`язання надавати Замовнику ОСОБА_2 послуги з пошуку об`єкта нерухомості, у відповідності з вимогами Замовника, а також сприяти підписанню договору купівлі-продажу, або міни, дарування тощо.

Відповідно до п.п.3 п.2 Договору у випадку згоди Замовника придбати оглянутий об`єкт, між продавцем та замовником підписується попередній договір купівлі-продажу, або міни, дарування то що, об`єкта, після чого замовник сплачує виконавцю винагороду, відповідно до п. 4.3 даного договору.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що розмір винагороди виконавця складає 40300,00 (сорок тисяч триста) гривень як еквівалент 1550,00 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят) доларів США та сплачується замовником двома частками: до підписання даного договору замовник сплатив виконавцю (а виконавець отримав) 500 (п`ятсот) доларів США та зобов`язується сплатити: 1050,00 (одна тисяча п`ятдесят) доларів США під час укладення основного договору між продавцем і замовником об`єкта вказаного в п.4.1. даного договору.

Відповідно до п.5.2. договору в разі відмови замовника від укладання правочину на об`єкт вказаний в п.4.1., винагорода залишається в розпорядженні виконавця, а також він вважається таким, що виконав усі обов язки по даному договору.

21.11.2015 між позивачем та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі продажу об`єкта вказаного у п.4.1 договору про надання послуг №2/0411 від 21.11.2015, проте у подальшому позивач відмовився від укладання договору купівлі продажу об`єкта визначеного у п.4.1. договору про надання послуг 2/0411 від 21.11.2015.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обставини справи, щодо неналежного виконання позивачем свого обов`язків встановлених договором про надання послуг від 21.11.2015 №2/0411, а саме - відмова від укладання договору купівлі продажу об`єкта вказаного у п.4.1 договору про надання послуг №2/0411 від 21.11.2015 визнаються позивачем - ОСОБА_2 , а отже не потребують доказування.

Відповідно до п.5.2. договору в разі відмови замовника від укладення правочину на об`єкт вказаний в п.4.1 договору, винагорода залишається в розпорядженні виконавця, а також він вважається таким, що виконав всі зобов`язання по даному договору.

Інститут свободи договору передбачає можливість сторін вільно визначати зміст договору, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, які не суперечать законодавству, з врахуванням звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому сторони мають право врегулювати й ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства та не суперечать ним.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

При укладенні договору про надання послуг від 21.11.2015 №2/0411 сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним, що підтверджено власноручними підписами сторін.

Позивач погодився на умови договору як такі, що її влаштовували.

Перша частка винагороди виплачена позивачем до підписання Договору про надання послуг, що передбачено умовами договору про надання послуг.

Апелянтом було надано посередницькі послуги з пошуку об`єкта нерухомості, що не заперечувалось сторонами. Позивачу було запропоновано, зокрема, об`єкт нерухомості; позивач мав намір щодо його придбання у власність.

Факт отримання послуг за договором, зокрема, підтверджується підписанням договором про наміри укласти договір купівлі продажу об`єкта передбаченого п.4.1. договору про надання послуг від 21.11.2015 №2/0411.

Доказів щодо надання неякісного, неналежного надання послуг чи не отримання послуг позивачем за вищевказаним договором не було надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення грошової суми у розмірі 500 доларів США підлягає скасуванню та ухваленню у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у цій частині, оскільки відповідачем, як виконавцем посередницьких послуг з пошуку обєкта нерухомості, були виконані умови договору про надання послуг від 21.11.2015 №2/0411, в обсязі визначеному договором: позивачу було запропоновано обєкт нерухомості, позивач його оглянута, мала намір його придбати у власність, що підтверджується підписанням договору про наміри укласти договір купівлі-продажу обєкта передбаченого п.4.1 договору про надання послуг від 21.11.2015 №2/4011., а оскаржувана позивачем грошова сума була отримана відповідачем ОСОБА_1 , у відповідності до умов договору, в якості винагороди.

Щодо рішення місцевого суду в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми моральної шкоди в розмірі 1000 грн., колегія вважає наступне.

Відповідальність за порушення умов договору передбачена безпосередньо зазначеним договором, а також діючим законодавством. Положення договору не передбачають відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди, тому в даному випадку моральна шкода не відшкодовується.

Зважаючи на вищевкиладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування заявленої моральної шкоди за наявності між сторонами договірних відносин, а також про неможливість відшкодування моральної шкоди в деліктних правовідносинах через відсутність такого зобов`язання у відповідача перед позивачем.

Крім того, оскільки колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні позову до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення грошової суми, то позовні вимоги щодо моральної шкоди теж не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення грошової суми в розмірі 500 доларів США та моральної шкоди з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року не оскаржувалось, а тому колегією суддів не переглядалось.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Також, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення судових витрат з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1102,40 грн., підлягає скасуванню, оскільки солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за потрібне стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі по 551,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення грошової суми в розмірі 500 доларів США, моральної шкоди та в частині солідарного стягнення судових витрат з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , РНОККП НОМЕР_2 у розмірі 1102,40 грн. скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми авансу відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , РНОККП НОМЕР_2 у розмірі по 551,20 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: О.В. Лаченкова

І.А. Єлізаренко