Провадження № 2-з/742/9/20
Єдиний унікальний № 742/556/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

секретаря - Євтушенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Прилуки заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №60994650

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №60994650.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення позивача та відповідача, без фіксації судового засідання технічним засобом, що узгоджується з вимогами ч.1 ст.153, ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

За змістом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Розгляд таких скарг здійснюється згідно з вимогами розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п.15 постанови від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом з тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа. При цьому Законом України «Про виконавче провадження», а саме ст.34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій виконавцем, тому це питання відноситься виключно до компетенції виконавця.

Пунктом 6 частини 1 ст.150 ЦПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У роз`ясненнях, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вказано про недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

Розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст.447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або при оскарженні виконавчих написів та при вирішенні заяв про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, ОСОБА_1 не оскаржує виконавчий лист чи судове рішення на підставі якого він виданий, а подана скарга на дії приватного виконавця в порядку судового контролю за виконанням рішення суду.

Положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення саме позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби (ст.ст.447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, забезпечення скарги боржника шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа призводить до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили в розумні строки, передбачені Законом.

Суд не вправі вжити заходи забезпечення скарги (аналогічно забезпечення позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженням суду, а є виключно повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові № 61-11817св19 від 21.01.2020 року, яка з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, враховується судом при вирішенні даного клопотання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, оскільки вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції виконавця.

Керуючись ст.ст.150,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №60994650 - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч.2 ст.261 ЦПК України.

Суддя Прилуцького

міськрайонного суду В.Г. Павлов