Провадження № 2/521/3124/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 липня 2020 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття реєстрації за місцем її проживання,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття реєстрації за місцем її проживання.

Суддя, розглянувши дану позову заяву, приходить до висновку, що вона подана без додержання вимог ст. 175 та ст. 177 ЦПК України.

Так, статтею 175 ЦПК України, встановлено форму та зміст позовної заяви.

Також, ч. 1 ст. 175 ЦПК України вказує, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Проте, незважаючи на встановлене законом, зазначений позов складено всупереч вимогам вказаної норми закону.

Так, позивачем у вимогах позову заявлено:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням та зняття реєстрації за місцем її проживання - розглянути у порядку спрощеного позовного провадження.

2.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням та зняття реєстрації за місцем її проживання задовольнити.

3.Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , з подальшим зняттям його з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_2 .

Отже в прохальній частині позову, позивачем заявлено фактично 3 вимоги.

Проте, як вбачається з наведеного, позивачем, всупереч встановленому законом, при зверненні до суду з позовом, в прохальній частині позову заявлено вимоги до суду, що вказує на невідповідність позову, вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки вказані вимоги не зазначаються у вимогах позову.

Вказані вимоги, у відповідності до діючих норм законодавства заявляються не в вимогах позову, а повинні бути викладені окремим документом, а саме: в Заяві, яка повинна відповідати вимогам ст. 183 ЦПК України.

У зв`язку з цим, суддя зазначає, що перелік способів захисту, визначений у ч.2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Також, суддя звертає увагу на те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як правило, особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права та інтересу може бути прямо визначений спеціальним законом, який регулює певне цивільне правовідношення.

Проте, виходячи з мотивувальної частини позову та визначених вимог позовної заяви, позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права.

Вимоги позову, це вимоги, які повинен виконати відповідач по справі за рішенням суду.

Отже, у вимогах позову позивачем вказано, як вимоги до суду, так і вимоги до відповідача.

Вимоги ж позову це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відносно яких суд повинен винести рішення.

Таким чином, суддя звертає увагу на те що вимоги до суду повинні бути викладені не в вимогах позову, а в окремій заяві до суду, яка повинна відповідати вимогам ст. 183 ЦПК України, вимоги же позову, повинні відповідати вимогам ст. 175 ЦК України.

Крім того, суддя звертає увагу на таку вимогу позивача, яка вказана ним в заявлених вимогах позову, як: з подальшим зняттям його з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_2 .

Позивачем при цьому не вказано, хто саме, за рішенням суду повинен виконати цю вимогу: з подальшим зняттям його з місця реєстрації.

Отже, позивачу необхідно визначитись з указаними вимогами позову та привести вимоги позову у відповідності до діючих норм законодавства.

Також, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Проте, в порушення встановлених законодавством норм, у позовній заяві відсутній поштовий індекс зареєстрованого місця проживання позивача.

Отже, позивачу необхідно усунути і цей, вказаний недолік позовної заяви, шляхом надання уточненої позовної заяви із зазначенням поштового індексу позивача.

Крім того, відповідно до п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позові повинно бути зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, позивачем у позові не вказано, яким чином було зареєстровано відповідача в квартирі позивачки.

Окрім того, в описовій частині позову вказано, що відповідач не перебуває в родинних стосунках з позивачем, але, згідно до довідки, він був зареєстрований в один день, а саме: 26.12.2015 року у вказаній квартирі разом з гр. ОСОБА_3 . Ким являється ОСОБА_3 як позивачу, так і відповідачу, позивачем у позові не вказано.

Отже, позивачу необхідно надати стосовно вказаного до суду докази.

Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Проте, відповідно до ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Також, згідно з ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача на підписання від імені позивача позову до суду.

Так, подана позовна заява підписана фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності № 437, від 30.06.2020 року, копія якої долучена до позову.

Ксерокопії додатків до позову, також, засвідчені цією фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 .

Між тим, відповідно до ч.5 ст.95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Проте, жодного підтвердження того, що вказана особа має право на зайняття адвокатською діяльністю, зокрема, має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, матеріали справи не містять.

Отже, позивачу необхідно долучити до позову докази, що особа, яка підписала позов та копії документів до позову, є адвокатом.

У разі неможливості надати такі докази, та, оскільки, суд у своєму рішенні не може посилатися на копії документів, долучені до справи, якщо вони не завірені, у відповідності до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, з метою забезпечення повного захисту прав та інтересів, позивачу необхідно усунути вищезазначені недоліки позовної заяви, надавши до суду, завірені нею, у відповідності до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, копії документів, із датою такого засвідчення, які додані до позовної заяви.

Отже, позивачу необхідно усунути і ці, вказані недоліки заяви та необхідно долучити до заяви вказані докази, які б відповідали вимогам ч.5 ст.95 ЦПК України.

Також, у цьому зв`язку, суддя звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За змістом частин 1-3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1)договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер, це - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Згідно до пунктів 2, 12, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України, 17 грудня 2012 року №36, ордер на надання правової допомоги є письмовим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і в порядку, встановлених Законом № 5076-VI та іншими законами України.

Ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності). Ордер є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Проте, всупереч встановленому законодавцем у частині 4 статті 62 ЦПК України, стосовно того, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", на підтвердження повноважень представника позивача - фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , як адвоката, доказів до суду не надано.

У наданій ксерокопії довіреності № 437, від 30.06.2020 року, не вказано, що ОСОБА_4 є адвокатом.

Також, суд звертає увагу на те, що у вимогах цього позову заявлено вимогу про розгляд справи у спрощеному провадженні.

Проте, законодавцем ч. 4 ст. 19 ЦПК України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Також, частиною шостою ст. 19 ЦПК України, законодавцем встановлено, що малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, як слідує з наведеного, законодавцем вказану категорію справ не віднесено до малозначних.

Крім того, законодавцем встановлено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Вказану справу не можливо розглянути в спрощеному провадженні, оскільки, як слідує з описової частини позову відповідач не проживає за місцем реєстрації, де фактично він мешкає, позивач не вказує, але зазначає, що відповідач відмовляється знятись добровільно з реєстрації, однак таких доказів нею до її позову також не долучено.

Вказані обставини говорять про те, що розглянути справу в спрощеному провадженні у суду можливості не має.

Отже, на виконання вимог ч. 4 статті 62 ЦПК України, стосовно того, що повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, а також враховуючи те, що вказана цивільна справа не є малозначною та не може бути розглянута за правилами спрощеного провадження, суддя приходить до висновку, що вказана заява підписана та подана від імені позивача особою, що, за діючими нормами закнодавства, не може бути представником, у зв`язку з чим, позивачу необхідно долучити до матеріалів справи документи, які б підтверджували повноваження представника належним чином, зокрема, ксерокопію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, або надати довіреність, в якій буде вказано, що представник є адвокатом, або ордер адвоката.

Виходячи з викладеного, оскільки, заявлена вимога про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття цієї особи з реєстрації за місцем її проживання, не відноситься до справи незначної складності, та, законодавцем встановлено, що вона підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, у зв`язку із чим представництво сторін у ній в суді може здійснюватися виключно адвокатом.

Отже, позивачу необхідно усунути зазначені судом недоліки позову.

Оскільки, при вирішенні питання про відкриття провадження було встановлено, що заяву подано заявником без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, згідно з частиною 1 статті 185 ЦПК України, є підстави для залишення заяви без руху, з наданням йому строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття реєстрації за місцем її проживання, залишити без руху.

Позивачу протягом 5 (п`яти) календарних днів, з дня отримання зазначеної ухвали необхідно усунути недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду.

Роз`яснити позивачу, що в разі виконання вимог суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатися неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мирончук