справа №2-1222/10
провадження №4-с/176/1/20
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Жовті Води скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни,-

ВСТАНОВИВ :

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Кочмарьова Т.С. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області зі скаргою, де просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. щодо винесення в виконавчому провадженні №56884776: постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 491, 40 грн.; постанови від 20.11.19р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 131,00 грн.; постанови від 20.11.19р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 3000, 00 грн.; постанови від 20.11.19р. про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 18112, 99 грн.; постанови від 20.11.2019 року про арешт коштів боржника (в частині арешту коштів, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 для виплати заробітної плати в АТ «Альфа-Банк»); постанови від 20.11.2019 року про розшук майна боржника транспортного засобу- автомобіля марки MITSUBISHI L 200, тип кузова ТЗ- НОМЕР_2 -В, № шасі НОМЕР_3 , рік виписку 2008, НЗ-АА9601НМ.

Окрім того, просить зобов`язати приватного виконавця винести постанову про скасування арешту карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Альфа-Банк», скасувати постанову про розшук автомобіля марки MITSUBISHI L 200, тип кузова ТЗ- НОМЕР_2 -В, № шасі НОМЕР_3 , рік виписку 2008, НЗ- НОМЕР_4 та стягнути з приватного виконавця судові витрати у розмірі 2500,00 грн.. пов`язані з наданням правової допомоги адвокатом.

Скаргу обґрунтовує тим, що 20 грудня 2010 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі №2-1222/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 179299,93 грн. та судові витрати 1820,00 грн., всього 181119,93 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

11 листопада 2019 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп».

Не зважаючи на дані обставини 21.11.2019 року приватним виконавецем Мосейко А.Г. виносено ряд постанов, де стягувачем значиться АТ ««Райффайзен Банк Аваль», а саме постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 491, 40 грн., в даній постанові відсутня інформація з чим пов`язані дані витрати;постанова від 20.11.19р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 131,00 грн., в даній постанові відсутня інформація з чим пов`язані дані витрати;постанова від 20.11.19р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 3000, 00 грн., в даній постанові відсутня інформація з чим пов`язані дані витрати; постанова від 20.11.19р. про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 18112, 99 грн., в даній постанові відсутня інформація з чим пов`язані дані витрати;постанова про арешт коштів боржника, постанова про розшук майна боржника. Про існування зазначених постанов дізналася в телефонному режимі від обслуговуючого банку після неотримання заробітної плати за відпрацьований листопад 2019 року. В подальшому, 12.12.2019 року ознайомилася з рештою оскаржуваних постанов в інтернеті через доступ сторін до виконавчого провадження за ідентифікатором доступу.

Приватний виконавець при винесенні постанови про арешт коштів боржника порушила норми чинного ЗУ «Про виконавче провадження» в частині арешту грошових коштів 100% заробітної плати боржника, а отже відбулося обмеження права боржника на отримання заробітної плати.

Окрім того вказала, що транспортний засіб, що оголошений у розшук перебуває у заставі за іншим кредитним договором. Письмова згода заставодержателя за Договором застави автомобіля у приватного виконавця про вилучення майна відсутня. Отже у разі вилучення майна (автомобіля) та в подальшому його реалізація, її буде позбавлено можливості погасити заборгованість за іншим кредитним договором та порушено право Заставодавця задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на іпотечне майно (авто).

Скаржник та її представник адвокат Кочмарьова Т.С. про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином у судове засідання не з`явились. В матеріалах справи наявне письмове клопотання адвоката Кочмарьової Т.С. про розгляд скарги за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 , скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Приватний державний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. належним чином повідомлена про день та час судового розгляду до суду не з`явилась, надавши письмове клопотання про розгляд скарги за її відсутності. У задоволені скарги просить відмовити з підстав викладених у відзиві, де зазначає, що посилання скаржника на те, що приватним виконавцем за результатами закінчення електронних торгів з продажу предмета іпотеки без визначення переможця не було з`ясовано та поставлено стягувачем питання щодо залишення предмета іпотеки не заслуговує на увагу, оскільки зазначене не є обов`язком виконавця. При цьому, ні ЗУ «Про іпотеку» , ні ЗУ «Про виконавче провадження», ні інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено обов`язку виконавця з`ясовувати у стягувача виявляє він бажання залишити за собою предмет іпотеки чи ні.

11 грудня 2019 року у зв`язку з надходженням ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області про заміну стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» нею винесено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження. Заміна сторони жодним чином не впливає на права та обов`язки сторін, оскільки усі дії вчинені АТ «Райффайзен Банк Аваль» до вступу у виконавче провадження ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» є обов`язковими для АТ «Райффайзен Банк Аваль». При цьому, заміна сторони є виконавчою дією, передбаченою ЗУ «Про виконавче провадження», яка жодним чином не порушує права сторін виконавчого провадження, а навпаки дозволяє привести матеріали виконавчого провадження у відповідність до реальної події.

Щодо розміру виконавчого збору, то останній становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, з огляду на те, що розмір суми стягнення становить 181 119.93 грн., розмір винагороди приватного виконавця становить 18 112,99 грн.

Посилання скаржника на неотримання постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника, про стягнення основної винагороди приватного виконавця від 11.11.2019 року не відповідає дійсності, оскільки 30.07.2019 року на адресу боржника направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

При цьому, боржником підтверджено, те що остання самостійно ознайомлювалась з матеріалами виконавчого провадження через автоматизовану систему виконавчих проваджень з допомогою ідентифікаторів доступу. Вказане свідчить про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікаторами доступу.

Постановою від 11.11.2019 року накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 у відповідних банках. Відповідно до п.1 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження , що рахунок боржника має спеціальний режим використання або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Однак, ОСОБА_1 не зверталась з клопотанням про зняття арешту з коштів, які знаходяться на конкретних рахунках, у зв`язку з тим, що останні мають спеціальний режим використання.

Також вказала, що відсутні підстави для припинення розшуку транспортного засобу боржника, оскільки на даний час транспортний засіб не виявлено.

У підсумку також вказала, що скаржником не обґрунтовано належними та достовірними доказами свої вимоги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укфінанс груп» про день та час розгляду справи повідомлено належним чином у судове засідання свого представника не направило, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що строни у судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали скарги, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено,що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.12.2010 року по справі № 2-1222/10 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягення боргу за кредитним договором стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 179 299,93 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн., а всього 181 119,93 грн.

На підставі зазначеного рішення 19 січня 2011 року видані два виконавчих листа про стягнення вказаної суми заборгованості солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г.30 липня 2018 року відкрито виконавче провадження (а.с.68).

Із змісту прохальної частини скарги вбачається, що заявник просить суд: визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 491,40 грн., 131,00 грн., 3000,00 грн. та щодо стягнення основної винагороди у розмірі 18112,99 грн.(а.с.106-107,109-110,150-151)

Зі змісту п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Відповідно до положень ст. ст. 447-448 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас відповідно до ч. 2ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 14 листопада 2018 року у справі № 906/515/17 (провадження № 12-246гс16) та від 16 січня 2019 року у справі № 910/22695/13 (провадження № 12-277гс18).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи ту обставину, що скаржник фактично оспорює стягнення з нього витрат виконавчого провадження та основної винагороди, суд вважає, що частина вимог скарги не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, приймаючи до уваги те, що частина вимог по даній скарзі не підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, а відносяться до юрисдикції адміністративного суду,провадження у справі в частині визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської обласної ради Мосейко Анжели Геннадіївни щодо винесення у виконавчому провадженні №56884776:постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 491, 40 грн.;постанови від 20.11.19р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 131.00 грн.;постанови від 20.11.19р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 3000, 00 грн.;постанови від 20.11.19р. про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 18112, 99 грн. підлягає закриттю.

Щодо визнання неправомірними дії приватного виконавця по винесенню постанови від 20.11.2019 року про арешт коштів боржника (в частині арешту коштів, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 для виплати заробітної плати в АТ «Альфа-Банк» слід зазначити наступне .

За змістом постанови від 21.11.2019 року приватним виконавцем накладено арешт на кошти на рахунках боржника в межах суми боргу, при цьому в постанові оговорено виключення, «крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом», що виключає накладення арешту на рахунок або на кошти на рахунку, відносно якого існують прямо визначені у законі заборона та/або обмеження.(2 том а.с.156)

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що оскаржуваною постановою приватний виконавець наклав арешт на кошти боржника саме на вказаному ним рахунку, який є зарплатним, або на весь рахунок, вказаний заявником. Таких дій приватний виконавець, в межах даної постанови, не вчинив, і відповідної постанови не виніс. Тому в межах розгляду даної скарги суд не вбачає підстав для визнання постанови незаконною, а дій виконавця, що виніс дану постанову, - протиправними. Навпаки, зміст постанови вказує на дотримання виконавцем вимог закону і прав боржника (виконавець врахував обмеження для арешту, встановлені законом, і зазначив в постанові про такі виключення та обмеження у повній відповідності до приписів ст.56 Закону України «Про виконавче приладження»).

Скаржником, як доказ надано Зведену відомість на перерахування заробітної плати та інших виплат згідно Договору про обслуговування зарплатного проекту №53682 від 18.04.2019 року із зазначенням карткового рахунку. При цьому дана відомість не підтверджує того, що на даний картковий рахунок або на заробітну плату боржника накладено арешт саме на підставі оскаржуваної постанови ( 2 том а.с.19).

Крім того, як зазначив приватний виконавець у своєму відзиві, скаржник ОСОБА_1 не зверталась з клопотанням про зняття арешту з коштів, які знаходяться на конкретних рахунках, у зв`язку з тим, що останні мають спеціальний режим використання, як це передбачено п.1 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження»

Таким чином, не встановлено протиправності в діях або в рішенні приватного виконавця і відповідно не встановлено в межах розгляду даної частини скарги порушень виконавцем прав боржника у виконавчому провадженні, в тому числі прав на отримання зарплати, на що він посилається у своїй скарзі.

У зв`язку з зазначеним не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанови від 20.11.2019 року про арешт коштів боржника та відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови в частині накладення арешту на вказаний боржником рахунок.

Щодо визнання непраморними дії приватного виконавця щодо винесення постанови про розшук майна боржника - транспортного засобу із зобов`язанням приватного виконавця скасувати зазначену постанову слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Таким чином, порушень вимог чинного законодавства при винесенні постанови про розшук майна боржника приватним виконавцем не допущено.

Посилання представника скаржника на те, що постанова про розшук транспортного засобу, який перебуває у заставі за іншим кредитним договором порушує право застоводавця задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, не заслуговує на увагу, оскільки розшук майна не передбачає процедуру його реалізації, а лише тимчасове затримання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що приватний виконавець при вчиненні виконавчих дій діяв відповідно до вимог закону та в межах своїх повноважень, а відтак вимоги скаржника про визнання неправомірними дії приватного виконавця та скасування постанови про розшук майна задоволеню не підлягають.

Відповідно ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки, у задоволенні скарги відмовлено, суд дійшов висновку, що судові витрати у розмірі 2500,00 грн., що пов`язані з наданням правової допомоги адвокатом слід віднести за рахунок заявника.

Керуючись ст.ст.3ч. 1 п. 5,74ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.447,448,452, ЦПК України,суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни щодо винесення у виконавчому провадженні №56884776: постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 491, 40 грн.; постанови від 20.11.19р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 131,00 грн.; постанови від 20.11.19р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 3000, 00 грн.;постанови від 20.11.19р. про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 18112, 99 грн. закрити.

У задоволенні скарги щодо визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни в частині винесення у виконавчому провадженні №56884776 постанови від 20.11.2019 року про арешт коштів боржника (в частині арешту коштів, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 для виплати заробітної плати в АТ «Альфа-Банк») та зобов`язання винести постанову про скасування арешту каркового рахунку №№ НОМЕР_1 відкритого в АТ «Альфа-банк» відмовити.

У задоволенні скарги щодо визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни в частині винесення у виконавчому провадженні №56884776 постанови від 20.11.2019 року про розшук майна боржника транспортного засобу- автомобіля марки MITSUBISHI L 200, тип кузова ТЗ-ПІКАП-В, No шасі НОМЕР_3 , рік виписку 2008, НЗ-АА9601НМ та скасування зазначеної постанови відмовити.

Судові витрати пов`язані з розглядом скарги віднести за рахунок заявника.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А.Павловська Дніпропетровської області