Справа № 296/3140/18
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2020 рокум. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Сингаївського О.П.,

за участю секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Житомирі скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м.Києві Скуржинської Ніни Михайлівни від 12.03.2018, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України, в якій просив визнати незаконною та скасувати Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон від 12.03.2018 року, винесену Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинською Ніною Михайлівною у виконавчому провадженні №43825775; визнати незаконною та скасувати Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12.03.2018 року, винесену Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинською Ніною Михайлівною у виконавчому провадженні №43825775.

В обґрунтування заяви зазначено, що згідно виконавчого листа №2-2313, виданого на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16.06.2007 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.09.2014 існувала заборгованість в сумі 10 199, 02 грн. В той період він працював на посаді водія-рекламіста у філії «Л.К.О. №3» ТОВ «Л.К.О», звідки звільнився 28.02.2017. Протягом часу його роботи у вказаному товаристві бухгалтерією на підставі вказаного вище виконавчого листа здійснювалися утримання із його зарплати та заборгованість у розмірі 10 199,02 грн. станом на листопад 2016 року була повністю погашена. Зазначає, що в подальшому, до лютого 2017 року із його заробітної плати щомісячно проводилися утримання у розмірі 30% відповідно до виконавчого листа, а після звільнення з роботи він щомісячно проводить поштові перекази на ім`я колишньої дружини на утримання сина в розмірі від 714, 00 грн. до 918 грн. Вказане свідчить про те, що він не ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань, боргу зі сплати аліментів понад шість місяців не існує, а тому винесені держвиконавцем постанови є незаконними. Наявність встановлених постановами обмежень порушують його права як громадянина України на вільне пересування, в тому числі право вільно залишати територію України, а також позбавляють можливості влаштуватися на роботу та заробляти кошти, оскільки він працював водієм та має намір працювати водієм й надалі.

Ухвалою суду від 16.04.2018 за скаргою відкрито провадження та призначено її до розгляду.

Боржник в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримав та просив їх задовільнити.

Державний виконавець та стягувач у судове засідання також не з`явились, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, будь- яких заяв, клопотань не подавали.

Неявка вказаних осіб, в силу вимог ч.2 ст. 450 ЦПК України, не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши скаргу, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному розгляді справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Встановлено, що в межах виконавчого провадження ВП №43825775 старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м.Києві Скуржинською Н.М. 12.03.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому держвиконавцем встановлено, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.02.2018 за період з 01.03.2017 по 31.01.2018 складає 32130.50 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Однак, як вбачається із копій інформації, наданої директором філії «Л.К.О. №3» ТОВ «Л.К.О» Карповим В.М. за вих №28/02а від 28.02.2017 (а.с. 11), реєстрів поштових переказів (а.с. 12-25), графіку виплати аліментів за березень 2017 - лютий 2018 року (а.с. 26), а також копій квитанцій (а.с. 27-30), боржником своєчасно вносилися платежі за виконавчим листом та розмір заборгованості, вказаний держвиконавцем в оскаржуваних постановах, не відповідає дійсності.

На думку суду, за встановлених обставин, які не існували на момент встановлення боржнику обмеження, подальше обмеження боржника у праві виїзду за межі України та тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є надмірними заходами, які не виправдовують обмеження законних прав останнього, гарантованих Конституцією України та Законами України про свободу пересування.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Боржник обізнаний про відкрите відносно нього виконавче провадження, жодних дій, направлених на ухилення від виконання зобов`язань, відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», не вчиняє (станом на момент розгляду заяви таких фактів не виявлено судом та не доведено сторонами), тому, на думку суду, за встановлених обставин оскаржувані постанови підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м.Києві Скуржинської Ніни Михайлівни від 12.03.2018, - задовольнити.

Скасувати Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон від 12.03.2018 року, винесену Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинською Ніною Михайлівною у виконавчому провадженні №43825775.

Скасувати Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12.03.2018 року, винесену Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинською Ніною Михайлівною у виконавчому провадженні №43825775.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. П. Сингаївський