Справа № 459/282/19 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/3639/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи : 66
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

адвоката Огорілка Ю.В. представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (як представника неповнолітніх дітей), ОСОБА_3 (як представника неповнолітніх дітей), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 (в подальшому „спірна квартира).

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачка разом з відповідачами є співвласниками спірної квартири, однак відповідачі у цій квартирі не проживають та кошти на її утримання не дають. В той же час, нарахування плати за комунальні послуги здійснюється й на відповідачів, у зв`язку з чим позивачка несе непомірний тягар утримання майна (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 53-55).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм матеріального права.

Стверджує, що неповнолітні внуки позивачки ніколи в спірній квартирі не проживали, та вважає, що вони повинні бути зареєстрованими за місцем їх проживання разом з мамою, оскільки їх батька рішенням суду визнано безвісно відсутнім.

Вважає, що зняття неповнолітнього ОСОБА_4 з реєстрації у спірній квартирі „жодним чином не порушить його права власності на цю квартиру (а.с. 59-61).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається позивачкою та обставина, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є співвласником спірної квартири, а відтак йому (у відповідності до частини 1 статті 317 ЦК України) належать права володіння, користування та розпорядження цією квартирою і він не може бути позбавлений цих прав чи обмежений у їх здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України), в тому числі шляхом визнання його таким, що втратив право на користування цією квартирою.

За наведеного доводи апеляційної скарги стосовно того, що зняття неповнолітнього ОСОБА_4 з реєстрації у спірній квартирі „жодним чином не порушить його права власності на цю квартиру, до уваги прийматися не можуть.

Частиною 2 статті 160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Тобто, як вбачається з вище наведеного, місцем проживання дитини (якою, у відповідності до ч.1 ст. 6 СК України, є особа до досягнення нею вісімнадцяти років) є місце проживання її батьків або одного з них.

В той же час, на час розгляду даної справи судом і на час ухвалення ним оскаржуваного рішення неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було лише 12 років, авідтак з об`єктивних причин він не міг самостійно проживати у спірній квартирі, оскільки його батько (з яким він був зареєстрованим у цій квартирі) з 2014 року фактично у спірній квартирі не проживає і у судовому порядку визнаний безвісно відсутнім (а.с. 7).

За наведених вище обставин доводи позивачки стосовно того, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у спірній квартирі не проживає без поважних на те причин, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому до уваги прийматися не можуть.

Так само, як не можуть прийматися до уваги доводи позивачки стосовно того, що нарахування плати за комунальні послуги здійснюється й на вище згаданих неповнолітніх, у зв`язку з чим позивачка несе непомірний тягар утримання майна, оскільки згадані неповнолітні коштів на утримання спірної квартири не дають, так як чинним законодавством передбачено інший порядок відшкодування понесених витрат на утримання квартири одним з її співвласників (позивачкою), який не передбачає визнання такими, що втратили право користування цією квартирою, інших її співвласників та зареєстрованих у ній неповнолітніх осіб.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 жовтня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 21 лютого 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.