У Х В А Л А

26.11.2020 Справа №607/29988/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря с/з Хримко У. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Кваснікевич Лесі Ігорівни про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Кваснікевич Лесі Ігорівни про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_3 , його уповноваженим представникам відчужувати в будь-який спосіб земельну ділянку, кадастровий номер :06:006:0088, площею 0,0554 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 , заявляючи вимогу про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок, загальною площею 206, 9 кв. за адресою АДРЕСА_1 (закінчений будівництвом, однак право власності не оформлене), та на земельну ділянку кадастровий номер :06:006:0088, площею 0,0554 га, на якій розташований вказаний будинок, а також, про визнання договору дарування недійсним, виходила з того, що будинок збудований виключно за її кошти та на земельній ділянці за вказаною адресою, яка була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 . Даний житловий будинок закінчений будівництвом. Однак, право власності на даний будинок відповідач не оформив. Наведену обставину не заперечує і сам ОСОБА_2 . Вказана земельна ділянка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 заявила також вимогу про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку. Разом із цим, вказана земельна ділянка на дату подання первинного позову у даній справі була відчужена ОСОБА_2 на користь свого батька. Так, за час, поки здійснювались заходи щодо мирного досудового врегулювання спору та збору доказів, відповідач 04.10.2019 р. подарував земельну ділянку, на якій знаходиться вищевказане будівництво, своєму батькові ОСОБА_3 згідно з договором дарування земельної ділянки, посвідчений від 04.10.2019 р. за № 1330 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Кваснікевич Л.І., кадастровий номер земельної ділянки :06:006:0088, площею 0, 0554 га, за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, у зв`язку із відчуженням на користь свого батька земельної ділянки, на якій розташований закінчений будівництвом будинок, які є предметом спору, відповідач ОСОБА_3 , як зареєстрований власник, має можливість станом на сьогодні відчужити дану земельну ділянку разом із будинком, у зв`язку із чим в майбутньому буде неможливо поділ спільного майна.

Перевіривши та дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила, до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Кваснікевич Л.І. про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_3 , його уповноваженим представникам відчужувати в будь-який спосіб земельну ділянку, кадастровий номер :06:006:0088, площею 0,0554 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , заявляючи вимогу про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок, загальною площею 206,9 кв. за адресою АДРЕСА_1 (закінчений будівництвом, однак право власності не оформлене), та на земельну ділянку кадастровий номер :06:006:0088, площею 0,0554 га, на якій розташований вказаний будинок, а також, про визнання договору дарування недійсним, виходила з того, що будинок збудований виключно за її кошти та на земельній ділянці за вказаною адресою, яка була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Судом з`ясовано, що даний житловий будинок закінчений будівництвом, однак, право власності на даний будинок відповідач не оформив.

Вказана земельна ділянка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 заявила також вимогу про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку.

Разом із цим, відповідач ОСОБА_2 04.10.2019 р. подарував земельну ділянку, на якій знаходиться вищевказане будівництво, своєму батьку ОСОБА_3 , що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, № 197095131 від 21.01.2020 р.

Враховуючи, що предметом позовних вимог є, зокрема, вимога про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, відповідач добровільно відмовляється врегулювати спір, а також, судом з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 вчинив дії щодо відчуження на користь ОСОБА_3 земельної ділянки, на якій розташований спільний будинок, що підлягає поділу, оскільки даний об`єкт збудований та зданий в експлуатацію ОСОБА_2 , суд, проаналізувавши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін та зважаючи на наявність загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково, шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :06:006:0088, площею 0,0554 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такий вид забезпечення позову є доцільним та співрозмірним заявленим позовним вимогам.

Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд не застосовує зустрічне забезпечення, оскільки позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на території України та у її власності є майно, що в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Одночасно суд повідомляє, що відповідач має право звернутися до суду про застосування зустрічного забезпечення.

Щодо вимоги про накладення арешту на вищевказану земельну ділянку, суд вважає, що даний вид забезпечення є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника та вказані дії можуть призвести до порушень його конституційних прав, а тому, не вбачає підстав для задоволення заяви в даній частині.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 149-153, 154, 261, 352-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Кваснікевич Лесі Ігорівни про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

Заборонити ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :06:006:0088, площею 0,0554 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовити в решті заявлених вимог.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає до негайного виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст.158 ЦПК України.

Копію ухвали для виконання направити до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), місцезнаходження: 79044, м. Львів вул. Конотопська, 6.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Ухвала суду складена та підписана 26 травня 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко