Справа № 524/5877/19
Провадження № 2/524/388/20
17 лютого 2020 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Шило В.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою,-
ОСОБА_1 звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом, в якому просила суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме виділити їй в користування кімнату площею 11,8 кв.м; виділити в користування ОСОБА_2 в користування житлову кімнату 18,1 кв.м; в спільному користуванні залишити кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, лоджію, кладові.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що вони з відповідачем є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , їй належить ј частина, а відповідач є власником ѕ частин. Відповідач в квартирі не проживає, а тому вона, ОСОБА_1 , вважає, що визначення порядку користування квартирою є доцільним, оскільки вона несе весь тягар утримання майна.
Позивач надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, відзив не надіслала.
ОБСТВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.11.2006 державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 13069836 від 26.12.2006.
Іншим співвласником квартири з часткою ѕ є відповідач - ОСОБА_2 , що не заперечувалось позивачем та підтверджується копією технічного паспорту.
Згідно акту ОСББ «МЖК-1» від 01.08.2019 ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає.
Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст.355, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними змінами та доповненнями), визначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
ОЦІНКА СУДУ
На думку суду, за своєю суттю «встановлення порядку користування» передбачає лише надання співвласникам у розпорядження об`єктів, які фактично існують, і не є тотожним «виділу майна в натурі» з можливим проведенням переобладнання для досягнення ідеальних часток у праві спільної власності.
При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири), виходячи з його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14.
Суд приймає до уваги те, що квартира АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат і виділ майна в натурі в даному випадку не буде відповідати інтересам сторін, з огляду на те, що частка позивача у праві спільної часткової власності становить ј.
Суд враховує відсутність заперечень відповідача, а також наявності обов`язку власника майна з його утримання.
З огляду на викладене, враховуючи бажання позивача та приймаю до уваги принцип розумності, з огляду на те, що квартира є двокімнатною суд вважає за можливе встановити такий порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : позивачу необхідно виділити в користування на 1/4 частину квартири житлову кімнату «3» площею 11,8 м2, ОСОБА_2 необхідно виділити в користування на 3/4 частини квартири житлову кімнату «4» площею 18,1 м2. В спільному користуванні залишити : ванну кімнату площею 2,8 м2, вбиральню 1,3 м2, коридор площею 7,5 м2, кухню площею 7,3 м2, лоджію 1,4 м2 та кладову 0,4+0,5 м2.
Отже, позов підлягає задоволенню.
Враховуючи бажання позивача судові витрати, суд покладає на неї.
Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити частково.
Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :
Виділити ОСОБА_1 в користування на 1/4 частину квартири - житлову кімнату «3» площею 11,8 м2;
Виділити ОСОБА_2 в користування на ѕ частини квартири - житлову кімнату «4» площею 18,1 м2.
В спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити : ванну кімнату площею 2,8 м2, вбиральню 1,3 м2, коридор площею 7,5 м2, кухню площею 7,3 м2, лоджію 1,4 м2 та кладову 0,4+0,5 м2.
Судові витрати покласти на позивача
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць