Провадження 22-ц/812/389/20 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

25 лютого 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Галущенка О.І., Лівінського І.В.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача Коваленка В.Д., Нікітіної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення, яке постановив Центральний районний суду м. Миколаєва під головуванням судді Гуденко О.А., в приміщенні цього ж суду 05 листопада 2019 року, повний текст якого складений 15 листопада 2019 року, у справі №490/10607/18, за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу садівниче товариство «Хризонтема» про усунення перешкод в користуванні власністю,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Обслуговуючого кооперативу садівниче товариство «Хризонтема» (далі ОКСТ «Хризонтема») про усунення перешкод в користуванні власністю.

Позовна заява мотивована тим, що з 09 липня 2007 року позивачка є членом ОКСТ «Хризонтема». В даному кооперативі вона отримала земельну ділянку АДРЕСА_2 , на якій у 2013 році побудувала житловий будинок, в якому проживає разом із своєю сім`єю.

В листопаді 2017 року, на території ОКСТ «Хризонтема», по вулиці де розташований її житловий будинок, відповідачем без погодження з сусідами та вирішення питання на зборах членів кооперативу, були встановлені металеві автоматичні ворота, які відкриваються за допомогою дистанційного пульту. Вказаний пульт у позивачки відсутній.

Зазначена конструкція завдає незручностей їй та членам її сім`ї при проході до власного будинку.

ОСОБА_1 зверталася до відповідача з проханням демонтувати автоматичні ворота, проте у відповідь отримала відмову. З цього приводу позивачка також зверталася до правоохоронних органів.

Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила суд зобов`язати ОКСТ «Хризонтема» демонтувати автоматичні металеві ворота.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2019 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, оскільки не надано доказів порушення прав позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просила скасувати рішення районного суду та задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою, що своєї згоди на встановлення металевих воріт надавав її колишній чоловік, який не є членом кооперативу.

Також ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі зазначала, що рішення членів кооперативу оформлене протоколом зборів від 20 травня 2017 року та рішення правління про встановлення металевих воріт на території ОК СТ «Хризонтема» приймали лише 6 членів товариства, які були неправомочні приймати рішення. В той час, як у відповідності Закону України «Про кооперацію» рішення щодо володіння, користування та розпорядження майном приймаються загальними зборами, а про дату і час розгляду вказаного питання на вищевказаних зборах позивачка не повідомлялася.

Крім того, металеві ворота створюють для неї незручності у користуванні майном та перешкоджають здійсненню нею права власності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Суд, належним чином дослідивши докази та встановивши обставини, ухвалив рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 24 листопада 2008 року виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради №27/78 від 19 вересня 2008 року, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки № 24 у складі ОК СТ «Хризонтема» у Центральному районі м. Миколаєва площею 500 кв.м, з цільовим призначенням - для ведення садівництва.

ОСОБА_1 є членом ОК СТ «Хризонтема» і їй на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 листопада 2013 року, належить садовий будинок №24 , який розташований в садівничому товаристві обслуговуючий кооператив АДРЕСА_2

20 травня 2017 року на підставі звернення до голови правління ОК СТ «Хризонтема» ОСОБА_3 членів кооперативу і громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки в цьому кооперативі, розглядалось питання з приводу необхідності встановлення автоматичних воріт на приватизованій кооперативом земельній ділянці загального користування, з метою перешкодити протиправній діяльності сторонніх осіб, які в нічний час проникали на територію вчиняли безлад, пошкодження майна, крадіжки будівельних матеріалів та іншого приватного майна.

Рішенням членів кооперативу ОК СТ «Хризонтема» від 20 травня 2017 року надано згоду на встановлення металевих воріт на території обслуговуючого кооперативу. Також було вирішено за власні кошти членів кооперативу прийняти участь у фінансуванні придбання та встановлення воріт, після чого надати всім бажаючим громадянам (за їх рахунок) пульти управління від воріт.

Із вказаного вище змісту рішення членів кооперативу ОК СТ «Хризонтема» від 20 травня 2017 року, участь під час вирішення питання про встановлення металевих воріт приймав чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який надав згоду та прийняв участь в спільному фінансуванні витрат на виготовлення та встановлення воріт у розмірі 4 000 грн., про що свідчить його відповідний підпис (а.с.47).

Дійсність такого рішення та результатів прийнятих за вказаним рішенням позивачкою не оспорювалась.

Згідно Акту виконання робіт з встановлення автоматизованих воріт від 15 серпня 2017 року, придбано матеріали для встановлення автоматичних воріт у сумі 33900,00 грн., і надано членам кооперативу пульти від цих воріт, в тому числі і ОСОБА_4 в кількості 3 шт., про що свідчать його підписи у вказаному акті (а.с.48).

Згідно із статтею 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу. Правовим документом, що регулює діяльність кооперативу є його статут. Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу (статі 8, 15, 16 Закону України «Про кооперацію»).

Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу (стаття 19 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до статуту затвердженого Загальними зборами товариства протокол №12 від 22.03.2016 року, Обслуговуючий кооператив Садівниче товариство «Хризонтема» є обслуговуючим кооперативом, предметом діяльності якого є організація колективного саду й вирощування його членами на виділених їм ділянках фруктів, ягід, овочів та іншої сільськогосподарської продукції.

Згідно з п.1.2 Статуту, ОК СТ «Хризонтема» у своїй діяльності керується Законом України «Про кооперацію», Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами, своїм статутом.

Пунктом 1.5 Статуту визначено, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів товариства, або створений ними орган управління товариства, якому передано окремі функції по господарському управління колективним майном.

Згідно п. 4.6 Статуту ОК СТ «Хризонтема», правління товариства організує роботи з придбання й завезення будівельних матеріалів, проводить заходи, пов`язані з наданням послуг членам товариства, організує роботи з будівництва доріг, огородження саду й інші роботи, організує охорону майна товариства і його членів, насаджень і врожай саду, організує роботи з благоустрою території, вирішує питання, пов`язані з діяльністю товариства.

Пунктом 4.7 Статуту передбачено, що голова правління товариства забезпечує виконання рішень загальних зборів (зборів уповноважених) членів товариства й правління товариства.

Як видно з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 911302 від 12 грудня 2007 року ОК СТ «Хризонтема» є власником земельної ділянки площею 321 кв.м з цільовим призначенням для обслуговування садівничого товариства та господарських споруд.

Як пояснив представник відповідача в суді апеляційної інстанції, і дана обставина нічим не спростована, на вказаній земельній ділянці, яка перебуває в загальному користуванні членів садівничого товариства і знаходиться поза межами земельної ділянки позивачки, встановлені металеві ворота з метою обмежити доступ невідомих сторонніх осіб на територію садівничого товариства та убезпечити майно членів кооперативу від крадіжок з дачних дільниць.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є членом кооперативу, однак своєї згоди на встановлення металевих воріт не надавала, а їх встановлення перешкоджає здійсненню нею, як власника будинку та земельної ділянки на якій він розташований, права власності.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

У статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З роз`яснень, які містяться у пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 05 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Аналіз наведених норм права свідчить, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав, позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч вищенаведеним вимогам цивільного процесуального закону позивачка узагалі не навела будь-яких доказів на підтвердження того, чим саме встановлення металевих воріт порушує її права в користуванні та розпорядженні своїм майном та окремо загальною власністю, які негативні наслідки наступили внаслідок їх порушення.

Як було з`ясовано під час розгляду справи збудовані ворота розташовані поза межами володіння ОСОБА_1 . Ворота є автоматичними, відкриваються за допомогою дистанційного пульту, який був отриманий членом сім`ї ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Питання про необхідність встановлення воріт відбувалось за участю членів правління, куди додатково були запрошені особи, у користуванні яких знаходяться земельні ділянки в межах вулиці, де розташований вїзд на територію кооперативу і мали встановлювати ворота, у тому числі чоловік позивачки - ОСОБА_4 , і жоден з них заперечень не висловлював.

Будь - яких доказів того, що відповідач створює ОСОБА_1 перешкоди у користуванні її майном, матеріали справи теж не містять.

Таким чином, суд обґрунтовано дійшов висновку, що вимоги позивачки про усунення перешкод шляхом покладення обов`язку на відповідача демонтувати металеві ворота не ґрунтуються на законі, нічим не підтверджені, а тому не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що згоду на встановлення металевих воріт надавала не вона, а її чоловік який не є членом кооперативу, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ОСОБА_4 приймаючи участь у обговоренні питання про встановлення металевих воріт, був запрошений та діяв як член сім`ї члена ОК СТ «Хризонтема».

Посилання позивачки на те, що ОСОБА_4 не проживає у будинку АДРЕСА_2 , оскільки шлюб між ними офіційно розірвано ще у 2006 році, не можуть бути прийняті до уваги.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що на час прийняття правлінням кооперативу рішення від 20 травня 2017 року ОСОБА_4 проживав в будинку №24 , що розташований в садівничому товаристві з членом кооперативу ОСОБА_1 , вносив кошти для фінансування витрат на встановлення воріт та отримував для сім`ї пульти дистанційного управління від них.

Дану обставину ОСОБА_1 не спростувала.

Твердження ОСОБА_1 про те, що рішення від 20 травня 2017 року повинно прийматися загальними зборами, є помилковими, оскільки таке не суперечить п. 4.6 Статуту.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішення членів правління від 20 травня 2017 року про встановлення металевих воріт на території ОК СТ «Хризонтема» є незаконним, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки таке рішення ніким не оспорювалось у встановленому законом порядку.

Доводи про те, що через відсутність пульту від воріт вона та члени її сім`ї не можуть потрапити на територію кооперативу, а до будинку не можуть проїхати екстрені служби, колегія відхиляє.

В суді апеляційної інстанції встановлено, і таке сторонами не заперечувалось, що між позивачкою та керівником ОК СТ «Хризонтема» склалися довготривалі обопільні неприязні стосунки, останній пропонував позивачці для вільного доступу на територію кооперативу отримати пульт дистанційного управління, але позивачка категорично відмовляється, з посиланням на те, що ворота встановлені незаконно, а тому повинні бути демонтовані.

Посилання позивачки на те, що прохід до будинку вона має лише через хвіртку, оскільки ворота весь час зачинені, у зв`язку з чим у неї виникають перешкоди у користуванні майном, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказів, яким саме чином ворота створюють для неї незручності у користуванні майном зогляду на відмову отримати дистанційний пульт та відчиняти ворота в разі необхідності, і яким чином демонтаж воріт відновить її право у користуванні майном, позивачка не надала.

За наведених обставин колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 26.02.2020 р.