гСправа № 358/1824/19 Провадження № 2/358/120/20
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

у зв`язку із розглядом скарги-заяви про відвід судді

25 лютого 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корбута В.М., при секретарі Ведмеденко І.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши скаргу - заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Корбута Володимира Михайловича у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації та припинення права на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2019 року до Богуславського районного суду Київської області надійшов вищевказаний позов з додатком документів.

Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Не дивлячись на те, що позивач не усунув виявлені недоліки, ухвалою суду від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 25 лютого 2020 року.

20 лютого 2010 року від представника позивача Денисенко В.М. до канцелярії суду надійшла скарга-заява про відвід судді Корбута В.М., в якій зазначено, що після розмови з суддею представник позивача переконався у заінтересованості судді в результатах розгляду цієї справи.

Представник позивача ОСОБА_1 . в судовому засіданні свою скаргу-заяву про відвід судді підтримав.

Представник відповідача Орло Ю.В. заперечувала у задоволенні заяви про відвід судді.

Дослідивши доводи скарги-заяви та матеріали справи, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається представник позивача ОСОБА_1 як на підставу недовіри судді є надуманими, а тому скаргу-заяву про відвід судді слід визнати необґрунтованою, виходячи з наступного.

Питання, порядок, підстави вирішення відводу (самовідводу) регулюються статтями 36, 39-41 ЦПК України.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У справі "Ветштайн проти Швейцарії" ЄСПЛ зазначив, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

З вищезазначеного вбачається, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

В інакшому випадку особиста безсторонність суду презюмується.

У скарзі-заяві представника позивача Денисенко В.М. про відвід судді від 20.02.2010 року відповідні вищезазначені суб`єктивні та об`єктивні критерії не доведено.

Крім того, представник позивача Денисенко В.М. звертаючись із скаргою-заявою про відвід судді не врахував положення частини четвертої статті 36 ЦПК України, де визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вказана норма статті є імперативною.

Отже, подання заяви про відвід через прийняття (вчинення) процесуальних рішень або висловлену думку судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу, оскільки це прямо заборонено процесуальним законом.

Таким чином, висловлена думка судді щодо юридичних питань не є підставою для відводу.

Крім того, представником позивача ОСОБА_1 не надано будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді.

Враховуючи необґрунтованість підстав для відводу судді Корбута В.М., скарга-заява про відвід не підлягає задоволенню.

Частиною третьої статті 40 ЦПК України встановлено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого судді Корбуту В.М. відводу, тому провадження у справі №358/1596/19 слід зупинити до вирішення питання про відвід іншим суддею у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст.33, 36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу-заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Корбута Володимира Михайловича визнати необґрунтованою та передати для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації та припинення права на частку у спільному майні, зупинити до вирішення питання про відвід згідно ч.3 ст.40, ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя В. М. Корбут