П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року місто Маріуполь

справа № 221/1297/14-ц

провадження № 22-ц/804/795/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.

секретар судового засідання Єфремова О.В.,

сторони:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»

боржник - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області у складі судді Писанець Н.В. від 05 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

28 вересня 2019 року засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») про заміну сторони у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Заява мотивована тим, що 21 травня 2014 року Волноваський районний суд Донецької області ухвалив рішення у справі № 221/1297/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № Д098/АК-233.07.2.

22 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № Д098/АК-233.07.2.

У зв`язку з цим заявник просив замінити сторону стягувача у справі з ПАТ «Родовід Банк» правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено.

13 грудня 2019 року заявник ТОВ «Вердикт Капітал», не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити заяву та замінити сторону стягувача у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що виконавче провадження є стадією загального провадження у справі, виконання рішення не можна відокремлювати від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом. Ухвала суду першої інстанції унеможливлює виконання рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 травня 2014 року у справі № 221/1297/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № Д098/АК-233.07.2.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу сторони у справі не скористалися.

Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За вимогами пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм цивільного права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволені заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони стягувача, його правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд цивільної справи № 221/1297/14-ц закінчено ухваленням рішення, яке набрало законної сили, а чинним законодавством не передбачена можливість заміни сторони у справі, розгляд якої закінчено, тому відсутні підстави для заміни сторони у цивільній справі № 221/1297/14-ц, як про це просить заявник.

Проте з таким висновком суду першої інстанції неможна погодитись, оскільки вони зроблені без з`ясування фактичних обставин справи та не відповідають вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 21 травня 2014 року у справі № 221/1297/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму заборгованості по кредитному договору № Д098/АК-233.07.2 від 29.11.2007 року в розмірі 8 307,90 доларів США та 283 019,45 грн, а також судові витрати в розмірі 3 564,45 грн.

Виконавчий лист стягувачу не видавався.

22 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № Д098/АК-233.07.2.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони стягувача на його правонаступника, суд першої інстанції не врахував вищевказані положення закону та не звернув уваги на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні заяви про заміну сторони стягувача.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором про відступлення прав вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що заява ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони стягувача його правонаступником у справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, а ухвала Волноваського районного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року - скасуванню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 05 листопада 2019 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони на правонаступника задовольнити.

Замінити сторону - стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі № 221/1297/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором№_Д098/АК-233.07.2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2020 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

С.А. Попова