Справа № 646/327/19
№ провадження 2/646/380/2020
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.20 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Шелест І.М. з участю: секретаря Літвякової І.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного цивільну справу № 646/327/19 за позовом Акціонерного товариства «Скай Банк» (01054, м. Київ, вул. Гончара Олеся, 76/2) до ОСОБА_1 АДРЕСА_1 про припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Скай Банк» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0.0648 га, кадастровий номер :09:073:0003, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за Акціонерним товариством «Скай Банк» право власності на вказану земельну ділянку.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 21 вересня 2007 року між АКРБ «Регіон-Банк» (нині АТ «Скай Банк», далі - Банк) та ОСОБА_2 (Позичальником) був укладений Кредитний договір № 06-2-9-127 з усіма змінами та доповненнями до нього, відповідно до умов якого Позичальник зобов`язаний в строк до 31.08.2012 року повернути Банку кредит у режимі кредитної лінії у загальній сумі 5 996 875,00 грн. 25 вересня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за цим Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки № 06-1-11-2-274, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Левченко В.Г., зареєстрований в реєстрі за № ЗІЗ-522 (зі змінами, внесеними Договором про внесення змін № 1 від 29.01.2008 року, реєстровий номер 142) предметом якого є житловий будинок літ. «Р-1» з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 206,6 кв.м., житловою площею 138,4 кв.м. На підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» та Застереження (Розділ 4 Договору іпотеки, зокрема, прийняття від Іпотекодавця права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання) Банк набув право власності на вищевказаний будинок у позасудовому порядку та 01.03.2016 року приватним нотаріусом ХМНО Онищенко С.В. право власності Банку на зазначений об`єкт нерухомості було зареєстровано за номером 13570625, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 54616608 від 04.03.2016 року. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці, площею 0.0648 га, кадастровий номер :09:073:0003, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності від 20.12.2011 року, серії ЯИ № 977147, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 30.05.2018 року. Згідно Договору купівлі-продажу від 23.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левченко В.Г. за р/н 2499, на підставі якого зазначений будинок був придбаний ОСОБА_1 , цей будинок розташований на земельній ділянці площею 608 кв.м., зареєстрованої рішенням Червонозаводської райради м. Харкова від 04.11.2003 року за № 338. Відповідно до ст. 381 Цивільного кодексу України (Садиба як об`єкт права власності), садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач зазначає, що зазначена земельна ділянка із розташованим на неї житловим будинком нерозривно пов`язані між собою, а разом складають один об`єкт права власності садибу у розумінні ст.381 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України (в редакції Закону від 05.11.2009 р. N 1702-VI, чинній на час набуття Банком права власності) та ч.1 ст.120 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 05.11.2009 р. N 1702-VI, чинній на час набуття Банком права власності), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 04.06.2019 року за клопотанням позивача розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , знято з реєстрації 06.08.2013 року. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 04.10.2019 року на сторінці Червонозаводського районного суду м. Харкова сайту «Судова влада України» було розміщено оголошення про виклик до суду ОСОБА_1 у справі № 646/327/19 на 24.02.2020 року о 14-30 год. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не надала,в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась.

Представник позивача в судовому засіданні проти заочного розгляду справи не заперечувала.

У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ч.4 ст.223, ст.ст.280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. 25 вересня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за цим Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки № 06-1-11-2-274, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Левченко В.Г., зареєстрований в реєстрі за № ЗІЗ-522 (зі змінами, внесеними Договором про внесення змін № 1 від 29.01.2008 року, реєстровий номер 142) предметом якого є житловий будинок літ. «Р-1» з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 206,6 кв.м., житловою площею 138,4 кв.м. На підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» та Застереження (Розділ 4 Договору іпотеки, зокрема, прийняття від Іпотекодавця права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання) Банк набув право власності на вищевказаний будинок у позасудовому порядку та 01.03.2016 року приватним нотаріусом ХМНО Онищенко С.В. право власності Банку на зазначений об`єкт нерухомості було зареєстровано за номером 13570625, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності № 54616608 від 04.03.2016 року. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці, площею 0.0648 га, кадастровий номер :09:073:0003, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності від 20.12.2011 року, серії ЯИ № 977147, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 30.05.2018 року. Згідно Договору купівлі-продажу від 23.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левченко В.Г. за р/н 2499, на підставі якого зазначений будинок був придбаний ОСОБА_1 , цей будинок розташований на земельній ділянці площею 608 кв.м., зареєстрованої рішенням Червонозаводської райради м. Харкова від 04.11.2003 року за № 338. Відповідно до ст. 381 Цивільного кодексу України (Садиба як об`єкт права власності), садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначена земельна ділянка із розташованим на неї житловим будинком нерозривно пов`язані між собою, а разом складають один об`єкт права власності садибу у розумінні ст.381 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України (в редакції Закону від 05.11.2009 р. N 1702-VI, чинній на час набуття Банком права власності) та ч.1 ст.120 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 05.11.2009 р. N 1702-VI, чинній на час набуття Банком права власності), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З цього приводу Пленум Верховного суду України в п.18 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 4 від 16.04.2004 року роз`яснив, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що: ґ) з 1 січня 2010р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI. Згідно з ч.2 ст.321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік наведених у ст.346 ЦК України підстав припинення права власності не є вичерпним та відповідно до ч.2 ст.346 ЦК Україниправо власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Так, згідно з ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Згідно з ч.1 ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Таким чином, у зв`язку із набуттям Банком права власності на житловий будинок літ. «Р-1» з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_2 , право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану за цією адресою, є таким, що припинилось у відповідності до вимог ч.1 ст.120 ЗК України.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч.1 ст.78 ЗК України).

Згідно з ч.3 ст.79 ЗК України, право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів, №2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежною від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Отже, знаходження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , у власності ОСОБА_1 перешкоджає Банку як нинішньому власнику житлового будинку за цією ж адресою здійснювати свої права власника відповідно до закону щодо одного об`єкту права власності - садиби.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як наголошує Верховний суд України в Узагальненні «Аналіз деяких питань

застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ», доведеного листом від 01.07.2013 року, відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року визначено, що оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК України, пов`язані із невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Надавши оцінку всім обставинам та доказам по справі, а також урахуванням системного аналізу зазначених вище норм закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-83, 141, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства «Скай Банк» (01054, м. Київ, вул. Гончара Олеся, 76/2) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити повністю. Припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0.0648 га, кадастровий номер :09:073:0003, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати за Акціонерним товариством «Скай Банк» право власності на земельну ділянку площею 0.0648 га, кадастровий номер :09:073:0003, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Скай Банк» (01054, м. Київ, вул. Гончара Олеся, 76/2) судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Повний текст рішення складений та підписаний 24.02.2020 року.

Суддя- І.М. Шелест