Постанова

Іменем України

08 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 334/3320/15-ц

провадження № 61-18374св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

заінтересована особа - Державна іпотечна установа,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., Подліянової Г. С., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заінтересована особа -Державна іпотечна установа.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавчий лист

від 17 грудня 2015 року № 334/3320/15-ц, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») заборгованості за кредитним договором

від 25 липня 2008 року № 2-1803-078К.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 20 січня 2016 року № 9871102 відкрито виконавче провадження. Зазначене виконавче провадження входить до складу зведеного виконавчого провадження № 52166634.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року

у цій справі у вищевказаному виконавчому провадженні замінено стягувача на Державну іпотечну установу.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 19 квітня 2018 року

ЗВП № 52166634 було описано та арештовано земельну ділянку площею

0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житловий будинок

літ. А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею

220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , і належать боржнику на праві власності.

01 листопада 2018 року на сайті системи електронних торгів з продажу арештованого майна за посиланням: https://setam.net.ua/auction/314317 опубліковано оголошення про те, що земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житловий будинок літ. А-2

з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 виставлено на продаж. Датою проведення електронних торгів визначено 03 грудня

2018 року. Вважав, що дії державного виконавця щодо передачі на реалізацію вищевказаного майна є протиправними з огляду на те, що на вказане майно розповсюджується дія Закону України «Про мораторій

на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів

в іноземній валюті», і воно не може бути відчужене без згоди боржника.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив судвизнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубрицького А. В. щодо передачі на реалізацію земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житлового будинку літ. А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

- зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубрицького А. В. зняти

з реалізації земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житловий будинок літ. А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лота -312577.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада

2018 року у складі судді Козлової Н. Ю. скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубрицького А. В. щодо передачі на реалізацію земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житлового будинку літ. А-2

з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання

рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубрицького А. В. зняти

з реалізації земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житловий будинок літ. А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер лот - 312577.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, передаючи вказане майно на реалізацію, державний виконавець не врахував наявність заборони щодо його примусового відчуження та порушив як вимоги підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так і права боржника, тому дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області є неправомірними.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задоволено.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада

2018 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заінтересована особа - Державна іпотечна установа, відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що боржником самочинно проведено реконструкцію іпотечного майна, внаслідок чого зменшилась площа предмета іпотеки, іпотечне майно ОСОБА_1 не використовується, а отже, не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 ,посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати

і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 березня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ним було проведено самостійну реконструкцію іпотечного майна, що призвело до зменшення його площі, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначеного суду апеляційної інстанції надано не було.

Вважає, що зменшення площі житлового будинку без письмової згоди іпотекодержателя, що є порушенням умов іпотечного договору від 25 липня 2008 року, не доводять законність дій державного виконавця.

Також зазначає, що помилковим є висновок апеляційного суду, що він не використовує вказаний будинок як постійне місце проживання.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2019 року Державна іпотечна установа подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволення, оскільки оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений іпотечний договір № 2-1803-0781, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г. М.

Відповідно до пункту 1 вказаного іпотечного договору ОСОБА_1 як іпотекодавець передає іпотекодержателю таке нерухоме майно: будинок житловий

АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку - літ. «А», житловою площею 102,8 кв. м, житлова прибудова -літ. «А», цегла, житловою площею 50,2 кв. м, генераторна -літ. «Д», навіс - літ. «Е», навіс - літ. «Ж», навіс - літ. «И», навіс - літ. «К», паркан - № 2, ворота та хвіртки - № 3, стінки

підпірні - № 6, замощення - 1, паркан - № 7, хвіртки - № 8, яма злива - № 9, фонтан - № 10, загальною площею 281,5 кв. м, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Нарохою О. В. 08 листопада 2004 року за реєстровим

№ 3023, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19559377, реєстраційний № 7931714, номер запису 41979 у книзі 304, виданим ОП «Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації»

16 липня 2008 року.

23 жовтня 2014 року державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Бачуриним О. Ю. проведено реєстрацію

в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі дубліката договору купівлі-продажу від 08 листопада 2004 року, зареєстрованого

за № 3023, площа будинку 220,3 кв. м.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

у Запорізькій області знаходиться виконавчий лист від 17 грудня 2015 року

№ 334/3320/15-ц, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2008 року

№ 2-1803-078К станом на 10 лютого 2015 року: 66 908,15 доларів США - строкова заборгованість за кредитом, 1 257,31 доларів США -строкова заборгованість за процентами, 25 579,81 - прострочена заборгованість за процентами, а всього 93745,27 доларів США, та пеня за період з 10 лютого 2014 року по 10 лютого 2015 року у сумі 98 1764,79 грн, і судових витрат зі сплати судового збору у сумі 3 664,00 грн. Виконавче провадження за цим виконавчим документом відкрито постановою від 20 січня 2016 року

№ 49871102. Зазначене виконавче провадження входить до складу зведеного виконавчого провадження № 52166634.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року

у справі № 334/3320/15-ц стягувача у вищевказаному виконавчому провадженні замінено на Державну іпотечну установу.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 19 квітня 2018 року

ЗВП № 52166634 було описано та арештовано земельну ділянку площею

0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житловий будинок

літ. А-2 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею

220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , і належить боржнику на праві власності.

01 листопада 2018 року на сайті системи електронних торгів з продажу арештованого майна за посиланням: https://setam.net.ua/auction/314317 опубліковано оголошення про те, що земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житловий будинок літ. А-2

з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , виставлено на продаж. Датою проведення електронних торгів визначено

03 грудня 2018 року.

12 вересня 2016 року до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , відповідно до якого житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 , з 01 березня 2016 року переданий у строкове користування за договором позички ОСОБА_2 та зазначено, що ОСОБА_1 на теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та надано копію паспорта із відміткою про відповідну реєстрацію місця проживання ОСОБА_1

з 23 березня 2016 року за адресою: АДРЕСА_2 .

29 вересня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за участю представника стягувача за виконавчим провадженням № 50216032 -

ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» здійснено вихід за адресою:

АДРЕСА_2.

Під час здійснення виходу встановлено, що боржник ОСОБА_1 орендує частину будинку за зазначеною адресою у ОСОБА_3 . Під час огляду зазначеної частини будинку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, виявлено не було. Про зазначені обставини державним виконавцем було складено акт, який підписаний боржником

ОСОБА_1 .

Також 29 вересня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за участю представника стягувача за виконавчим провадженням № 50216032 -

ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» здійснено вихід за адресою:

АДРЕСА_1. Під час здійснення виконавчих дій за зазначеною адресою особами, що перебували у будинку

по АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_2 , відмовлено

в доступі державного виконавця до належного боржнику житлового будинку. Як підставу відмови у доступі було повідомлено те, що цей будинок орендується ОСОБА_2 згідно з договором від 01 березня 2016 року,

а ОСОБА_1 в ньому не проживає. Про зазначені підстави державним виконавцем складено акт.

Державним виконавцем здійснювались заходи щодо перевірки місця реєстрації боржника за даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг від 24 лютого

2017 року за вих. № 04-11/3/3529 стало відомо, що за адресою:

АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи:

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Реєстрацію за вказаною адресою боржника - ОСОБА_1 підтверджено не було (дані знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг від 27 липня

2018 року за вих. 01-17/02/4811 було повідомлено, що за адресою:

АДРЕСА_1 , значиться місце проживання ОСОБА_2 з 20 лютого 2017 року. Інші зареєстровані особи відсутні.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено

з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 33 та частинами першою та другою статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки

є житловий будинок або житлове приміщення.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів

в іноземній валюті», згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, якщо майно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно із частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 451 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між ОСОБА_1 та

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладений іпотечний договір № 2-1803-0781, відповідно до якого ОСОБА_1 як іпотекодавець передає іпотекодержателю таке нерухоме майно: будинок житловий АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром - 948 кв. м. На зазначеній земельній ділянці знаходиться: житловий будинок - літ. «А», житловою площею 102,8 кв. м, житлова прибудова - літ. «А», цегла, житловою площею 50,2 кв. м, генераторна - літ. «Д», навіс - літ. «Е», навіс - літ. «Ж», навіс - літ. «И», навіс - літ. «К»,

паркан - № 2, ворота та хвіртки № 3, стінки підпірні - № 6, замощення -1, паркан - № 7, хвіртки - № 8, яма злива - № 9, фонтан - № 10, загальна площа 281,5 кв. м, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Нарохою О. В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області,

08 листопада 2004 року за реєстровим № 3023, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19559377, реєстраційний

№ 7931714, номер запису 41979 у книзі 304, виданим ОП «Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації» 16 липня 2008 року.

23 жовтня 2014 року державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції Бачуриним О. Ю. проведено реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі дубліката договору купівлі-продажу від 08 листопада 2004 року, зареєстрованого за № 3023, площа будинку - 220,3 кв. м.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

у Запорізькій області знаходиться виконавчий лист від 17 грудня 2015 року

№ 334/3320/15-ц, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2008 року

№ 2-1803-078К станом на 10 лютого 2015 року: 66 908,15 доларів США - строкова заборгованість за кредитом, 1 257,31 доларів США -строкова заборгованість за процентам, 25 579,81 - прострочена заборгованість за процентами, а всього 93 745,27 доларів США, та пеня за період з 10 лютого 2014 року по 10 лютого 2015 року у сумі 98 1764,79 грн, і судових витрат зі сплати судового збору у сумі 3 664,00 грн. Виконавче провадження за цим виконавчим документом відкрито постановою від 20 січня 2016 року

№ 49871102. Зазначене виконавче провадження входить до складу зведеного виконавчого провадження № 52166634.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року

у справі № 334/3320/15-ц стягувача у вищевказаному виконавчому провадженні замінено на Державну іпотечну установу.

Постановою державного виконавця від 19 квітня 2018 року ЗВП № 52166634 було описано та арештовано земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житловий будинок літ. А-2

з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , і належить боржнику на праві власності.

01 листопада 2018 року на сайті системи електронних торгів з продажу арештованого майна за посиланням: https://setam.net.ua/auction/314317 опубліковано оголошення про те, що земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :04:008:0147, та житловий будинок літ. А-2

з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 220,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , виставлено на продаж. Датою проведення електронних торгів визначено

03 грудня 2018 року.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) -сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

Також судом встановлено, що 12 вересня 2016 року до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від ОСОБА_1 надійшло повідомлення, відповідно до якого житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 березня 2016 року переданий в строкове користування за договором позички ОСОБА_2 та зазначено, що ОСОБА_1 проживаєза адресою: АДРЕСА_2 , та надано копію паспорта із відміткою про відповідну реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 з 23 березня 2016 року за адресою:

АДРЕСА_2 .

29 вересня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за участю представника стягувача за виконавчим провадженням № 50216032 -

ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» здійснено вихід за адресою:

АДРЕСА_2. Під час здійснення виходу встановлено, що боржник ОСОБА_1 орендує частину будинку за зазначеною адресою у ОСОБА_3 . Під час огляду зазначеної частини будинку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, виявлено не було. Про зазначені підстави державним виконавцем було складено акт, який підписаний боржником

ОСОБА_1

29 вересня 2017 року державним виконавцем за участю представника стягувача за виконавчим провадженням № 50216032 - ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1. Під час здійснення виконавчих дій за зазначеною адресою особами, що перебували у будинку по АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_2 , було відмовлено в доступі державного виконавця до будинку. Як підставу відмови у доступі державного виконавця до належного боржнику житлового будинку було повідомлено те, що цей будинок на теперішній час орендується ОСОБА_2 згідно з договором від 01 березня 2016 року, а ОСОБА_1 на теперішній час в ньому не проживає. Про зазначені підстави державним виконавцем було складено акт.

Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг від 24 лютого

2017 року за вих. № 04-11/3/3529 стало відомо, що за адресою:

АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи:

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Реєстрацію за вказаною адресою боржника ОСОБА_1 підтверджено не було.

Згідно з листом Департаменту реєстраційних послуг від 27 липня

2018 року за вих. 01-17/02/4811 було повідомлено, що за адресою:

АДРЕСА_1 , значиться місце проживання ОСОБА_2 з 20 лютого 2017 року. Інші зареєстровані особи відсутні.

Ураховуючи зазначене, правильним є висновок апеляційного суду про те, що державний виконавець при здійсненні заходів щодо передачі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на реалізацію майна з примусових торгів, діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та з дотриманням обмежень, встановлених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки починаючи з моменту проведення опису та арешту житлового будинку до моменту реєстрації заявки державного виконавця в системі електронних торгів арештованим майном вищевказаний житловий будинок боржником ОСОБА_1 як постійне місце проживання не використовувався.

Оскільки, іпотечне майно - будинок, що розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , не є постійним місцем проживання ОСОБА_1 та враховуючи те, що зменшення площі житлового будинку за вказаною адресою здійснено без письмової згоди іпотекодержателя, чим порушено умови вищезазначеного договору іпотеки від 25 липня 2008 року № 2-1803-0781, тому апеляційний суд обґрунтовано вважав, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на спірні правовідносини не поширюється.

Зменшення площі житлового будинку, що є предметом іпотеки, не дає підстави вважати, що це новостворений об`єкт нерухомого майна, оскільки створений з прив`язкою до вже існуючої заставленої нерухомості.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк