КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Київ

Справа №753/2707/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/2817/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Лугового Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Трусової Т.О. 05 вересня 2019 року у м. Києві, дата складення повного тексту ухвали не зазначена, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення заступника начальника відділу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Медведєвої Олени Олегівни,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із скаргою на дії та рішення заступника начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Медведєвої Олени Олегівни щодо відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «Універсал Банк».

Вимоги скарги обґрунтовані відсутністю у постанові про відкриття виконавчого провадження змісту резолютивної частини рішення суду, стягнення винагороди на користь приватного виконавця в той час, як постанову про відкриття виконавчого провадження виніс державний виконавець, та відкриття вдруге виконавчого провадження за одним і тим же виконавчим листом, що за міркуванням заявника свідчить про її незаконність.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення посадової особи органу державної виконавчої служби.

Ухвала суду мотивована тим, що при винесенні оскаржуваної постанови заступник начальника Дарницького РВ ДВС м. Києва Медведєва О.О. діяла правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодилась із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність ухвали у зв`язку з порушенням норм процесуального права, неповного встановлення обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на те, що суд першої інстанції позбавив її права на участь у розгляді скарги. Зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606-ХІV від 21 квітня 1999 року) строки пред'явлення виконавчих документів до виконання складають один рік, про що записано у поданому виконавчому документі від 19 вересня 2012 року. Суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначає, що за приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону №1404-VIII від 02 червня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Проте строк для подачі виконавчого документу закінчився ще у 2013 році.

На підставі викладеного просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу, а саме:

визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Медведєвої О.О. відносно виконання виконавчого листа №2-2730/12 виданого 12 жовтня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 23493,00 грн та виконавчого збору в розмірі 2349,20 грн;

визнати неправомірною та скасувати постанову винесену 11 січня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №58030020 заступником начальника відділу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Медведєвою О.О.;

визнати неправомірною та скасувати постанову винесену 12 лютого 2019 року про арешт майна боржника ВП №58030020 заступником начальника відділу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Медведєвою О.О..

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Сторожик А.В. та заінтересована особа ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник АТ «Універсал Банк» - Марач В.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2011 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за двома кредитними договорами та судових витрат в загальному розмірі 1659392,00 грн. Рішення суду набрала законної сили 19 вересня 2012 року.

19 жовтня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-2730/12 (а.с. 49, 50).

13 березня 2013 року головним державним виконавцем відділу держаної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Барановським Борисом Вікторовичем на підставі виконавчого листа №2-2730/12 від 19 жовтня 2012 року було відкрито виконавче провадження ВП №36960066 стосовно боржника ОСОБА_2 (а.с. 2).

Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

З відмітки у виконавчому листі вбачається, що він двічі повертався стягувачу:

28 грудня 2015 року з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-ХІУ від 21 квітня 1999 року);

27 березня 2017 року з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року) (а.с 50).

В судовому засіданні апеляційного суду оглянута копія постанови про повернення виконавчого документа від 27 березня 2017 року, згідно з якою підставою повернення була відсутність майна боржника.

Стягувачем ПАТ «Універсал Банк» 09 січня 2019 року виконавчий лист №2-2730/12 від 19 жовтня 2012 року щодо боржника ОСОБА_1 пред`явлений до примусового виконання шляхом подання відповідної заяви до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що у зв'язку з частковим виконанням рішення суду до стягнення заявлено залишок заборгованості в розмірі 23492,00 грн. (а.с. 47).

11 січня 2019 року заступник начальника Дарницького РВ ДВС м. Київ Медведєва О.О. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58030020, якою також зобов`язала боржника ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно і стягнула з боржника виконавчий збір в сумі 2349,20 грн (а.с. 53, 54).

12 лютого 2019 року заступник начальника Дарницького РВ ДВС м. Київ Медведєва О.О. винесла постанову про арешт майна боржника ВП №58030020, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (а.с. 56, 57).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606-ХІV від 21 квітня 199 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606-ХІV від 21 квітня 199 року) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

В силу ч. ч. 1, 4, 5 ст. 12 цього Закону України (в редакції Закону №1404-VIII від 02 червня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документу у зв`язку встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №1404-VIII від 02 червня 2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі орган і в і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

В порядку ч. 5 ст. 26 цього Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З наведених обставин справи вбачається, що виконавчі листи видано 19 жовтня 2012 року. Згідно із положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (чинного на момент видачі виконавчих листів) строк пред`явлення виконавчих документів до виконання становив один рік, про що і зазначено у виконавчих документах. Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та двічі повертався стягувачу (згідно з постановами від 28 грудня 2015 року та від 27 березня 2017 року). Виконавчий лист повертався стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до вказаного Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

У січні 2019 року виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 втретє був пред`явлений стягувачем до примусового виконання шляхом подання відповідної заяви до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Отже виходячи з положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» дата 27 березня 2017 року є початковою для обліку нового строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк перд'явлення виконавчого документа до виконання пропущено, та виконавчий документ є недійсним, відхиляється колегією суддів виходячи з наступного.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, за яким строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлюється три роки. При цьому слід звернути увагу, що на момент набрання чинності даним Законом строк пред`явлення виконавчого листа за рішенням суду щодо боржника ОСОБА_1 не сплинув. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Таким чином заступник начальника Дарницького РВ ДВС м. Київ Медведєва О.О. правомірно винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58030020.

Також колегією суддів відхиляються доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції позбавив її права на участь у розгляді скарги, оскільки представник ОСОБА_1 . адвокат - Сторожик А.В. був належним чином повідомлений про дату розгляду скарги (а.с. 18). Вказане судове засідання було призначено вдруге. До клопотання про перенесення засідання на іншу дату не було надано жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки сторони боржника в судове засідання, а саме по собі клопотання не є обов'язковим для суду та вирішується на його розсуд за наявними в матеріалах справи даними.

Вимога ОСОБА_1 викладена в апеляційній скарзі щодо визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника від 12 лютого 2019 року ВП №58030020, яка винесена заступником начальника відділу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Медведєвою О.О., перегляду в апеляційному порядку не підлягає, оскільки така вимога ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заявлялась та судом не розглядалась.

А отже наведені скаржником доводи не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції. Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2019року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 20 лютого 2020 року.