ПОСТАНОВА

іменем України

21 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/4324/19

провадження № 22-ц/4809/190/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» в особі відокремленої філії Кропивницьке відділення №1 Акціонерного товариства «Альфа-Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 21 жовтня 2019 року у складі судді Шевченко І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в особі відокремленої філії Кропивницьке відділення №1 Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі по тексту АТ «Альфа-Банк») про захист прав споживача та стягнення коштів.

В обґрунтування позову вказав, що 24 квітня 2019 року, близько 14 год. 00 хв. виявив, що мобільний зв`язок за його особистим номером заблокований без його відома, як і картковий рахунок АТ Альфа-банк № НОМЕР_1 , який відкрито Акціонерним товариством «Гідросила» в рамках зарплатного проекту. Після поновлення доступу до телефонної картки та карткового рахунку ним було виявлено несанкціоноване зняття із його банківського рахунку коштів в сумі 71670,50 грн. 25 квітня 2019 року він звернувся із заявою про даний факт до Кропивницького відділення №1 АТ «Альфа-банк» та Національної поліції із повідомленням про злочин. 04 травня 2019 року від Національної поліції ним отримано довідку про звернення, кримінальне провадження №0003172, та від банку ним отримано роздруківку із рахунку № НОМЕР_1 , з якої він дізнався, що 24 квітня 2019 року в період з 15 год. 55 хв. до 17 год. 29 хв. декількома переводами його кошти було списано на користь ManeySend та Kyivstar, які він не здійснював. 14 травня 2019 року о 10 год. 21 хв. на відновлений номер телефону НОМЕР_2 із сервісцентру АТ «Альфа-банк» надійшло СМС про те, що на належний йому рахунок НОМЕР_7 (кредитна карта) зараховано поповнення 450 грн. Він цього не робив, оскільки кредитна карта була не активована і станом на час розгляду позову знаходиться в запечатаному конверті із невведеним первинним ПІН-кодом. При повторному зверненні до Кропивницького відділення №1 АТ «Альфа-банк» він дізнався, що з неактивованої ним кредитної картки в період з 24 квітня 2019 року по 25 квітня 2019 року було знято без його повідомлення 5880 грн. моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.85-87), просив суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно списані кошти у сумі 71670,50 грн. із карткового рахунку № НОМЕР_1 , безпідставно списані кошти в сумі 5880 грн. із основного рахунку кредитної картки № НОМЕР_3 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 21 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти із карт-рахунку № НОМЕР_1 у сумі 71670,50 грн., безпідставно списані кошти із основного рахунку кредитної картки № НОМЕР_3 у сумі 5 880,00 грн., витрати на надання правничої допомоги в сумі 10 000 грн., а всього 87 550,50 грн. Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 5 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову.

ОСОБА_1 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 21 жовтня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк»без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення моральної шкоди, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Альфа-Банк», в якому наявні картрахунок № НОМЕР_1 , який використовувався ним для отримання заробітної плати, та картрахунок № НОМЕР_5 (кредитна карта), який позивачем не активувався і не використовувався (а.с.25-28,108).

Як убачається із роздруківки по рахунку № НОМЕР_1 , виданої АТ «Альфа-Банк», 24 квітня 2019 року в період з 15 год. 55 хв. до 17 год. 29 хв. декількома переводами кошти позивача було списано на користь ManeySend та Kyivstar (а.с.122-124).

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області із завою про те, що 24 квітня 2019 року невідома особа шахрайським шляхом під приводом здійснення банківських операцій заволоділа належними заявнику грошовими коштами, чим спричинила матеріальну шкоду у розмірі 71 700 грн. (а.с.34). Зазначена заява була зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003172 (а.с.35,38).

Крім того, 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав на ім`я голови правління АТ «Альфа Банк» звернення про те, що 24 квітня 2019 року близько 14 год. 00 хв. Позивач виявив, що мобільний зв`язок за його особистим номером НОМЕР_6 заблокований без його відома, як і картковий рахунок АТ Альфа-банк № НОМЕР_1 , який відкрито АТ «Гідросила» в рамках зарплатного проекту. Після поновлення доступу до телефонної картки та карткового рахунку ним було виявлено несанкціоноване зняття із його банківського рахунку 71 670, 50 грн.( а.с.29).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з випискою з поточного рахунку від 04.05.2019 року банком було заблоковано сумнівний платіж з картки № НОМЕР_1 у сумі 33 000 грн., проте завершено операцію по перерахуванню коштів 24 квітня 2019 року о 17.29 год., без повідомлення держателя карти про велику кількість сумнівних операцій за рахунком, які відбулися в один день. 14 травня 2019 року о 10.21 год. на відновлений номер телефону позивача НОМЕР_6 із сервіс центру АТ «Альфа-банк» надійшло СМС-повідомлення про те, що на належний йому рахунок НОМЕР_7 (кредитна карта) зараховано поповнення 450 грн., що убачається із наданого розрахунку (а.с.30).

Судом першої інстанції було встановлено, що кредитна карта позивача не активована та станом на 21 жовтня 2019 року знаходилась в запечатаному конверті із невведеним первинним ПІН-кодом, але із неактивованої кредитної картки в період з 24 квітня 2019 року по 25 квітня 2019 рік було знято кошти у сумі 5880 грн. (а.с.138).

У порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із заявами про несанкціоноване зняття коштів, претензіями держателя картки, датованими 15 травня 2019 року (а.с.27-28).

Як убачається з наданих відповідей від 07 травня 2019 року №424553-23.1-б/б та від 15 липня 2019 року №0315.218.19.01-0050.07 АТ «Альфа-банк» та АС «Альфа-страхування» заперечили факт звернення до банку із повідомленням про втрату контролю над карткою та було відмовлено у виплаті страхового відшкодування в рамках Договору добровільного страхування фінансових ризиків держателів платіжних карток № 248.616864250.111 від 24 квітня 2019 року (а.с.31-33, 103).

Довідками Національної поліції України б/н від 27 квітня 2019 року по кримінальному провадженню №0003172, від 17 травня 2019 року № М-420/117-19, від 26 липня 2019 року №8891U7-09, Кіровоградської місцевої прокуратури від 31 травня 2019 року №80-431-19, витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0003632 підтверджується надходження заяв позивача про вчинення кримінального правопорушення щодо нього із попередньою кваліфікацією за ч.1 ст. 190 КК України (а.с.38, 39, 89, 104).

Довідки про вчинення кримінальних правопорушень щодо позивача отримані Кропивницьким відділенням №1 АТ «Альфа-банк», про що свідчить штамп банківської установи та підпис уповноваженої особи, що їх прийняла (а.с.104). На день ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0003172 та № 0003632 тривали.

Судом першої інстанції встановлено, що як свідчать електронні документи (скрін-шоти та записи із телефонних розмов) АТ «Альфа-банк» вимагав від позивача сплатити 2011,20 грн. заборгованості штрафу за кошти, використані із кредитної картки. До матеріалів справи було долучено електронні докази систематичного неодноразового звернення до позивача з вимогами про погашення кредитної заборгованості (а.с.88).

Судом також встановлено, за результатами службового розслідування, проведеного ПАТ «Альфа-банк», було виявлено, що транзакція була здійснена успішно без порушення правил Міжнародної платіжної системи. При здійсненні оспорюваної клієнтом транзакції код, що використовувався для додаткової ідентифікації та використовувався клієнтом під час проведення операції, вводився. Операції проводилися без фізичного використання картки, шляхом вводу реквізитів платіжної картки із підтвердженням коду, надісланого в СМС повідомленні (а.с.113-116).

Крім того, листом ПрАТ «ВФ Україна» від 23 липня 2019 року № GD-19-08240 було підтверджено інформацію щодо звернення абонента номера НОМЕР_6, яке зареєстроване у Відділі роботи із споживачами м. Кропивницький 25 квітня 2019 року близько 10 години ранку з приводу несанкціонованого блокування вказаного номеру, що відбулось 24 квітня 2019 року близько 12 години дня та відновлення карки 25 квітня 2019 року за зверненням абонента (а.с.77).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбулою Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

З аналізу наведених законодавчих норм убачається, що вкладник є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Отже, саме Банк несе відповідальність за збереження розміщених на рахунку клієнта коштів та належне виконання своїх зобов`язань щодо проведення банківських операцій відповідно до законодавства та укладеного договору. Використання електронного платіжного засобу (картки) при проведенні операцій за рахунком визначається з урахуванням положень Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до п. 14.17 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян.

Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу встановлені пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», згідно з яким на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки

здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Всупереч зазначеним вимогам закону відповідач, згідно власної виписки із поточного рахунку від 04 травня 2019 року, заблокувавши останні платіж в сумі 33000 грн., все ж завершив операцію 24 квітня 2019 року о 17 год. 29 хв., не повідомивши жодним чином держателя карти про велику кількість сумнівних операцій за рахунком, які відбулися в один день (а.с.30).

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення №223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів вважає, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З огляду на викладене вище апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності ОСОБА_1 порушення його прав діями банку із метою стягнення коштів, які були викрадені із кредитної картки № НОМЕР_3 , яка не була активована та не використовувалась позивачем.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції правильно виходив з того, що заявлені позивачем доводи про вартість витрат на оплату послуг адвоката є доведеними.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження витрат на правничу допомогу у даній цивільній справі позивачем було надано договір про надання правничої допомоги, укладений з ОСОБА_2 03 травня 2019 року, ордер від 03 травня 2019 року серії КР №62063, розрахункову квитанцію від 07 червня 2019 року на суму 10000 грн. (а.с.44-48).

Разом з тим, стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., суд першої інстанції не звернув увагу на те, що між сторонам існують договірні відносини, та не перевірив чи передбачено умовами укладеного договору про надання банківських послуг право клієнта на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з положеннями пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання банківських послуг.

Згідно зі статтею 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Норми статті 1167 ЦК України, які судом застосовано у даній справі, правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюють, оскільки вказана норма Закону регулює позадоговірні (деліктні) відносини.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди лише в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1575цс16 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц.

Як убачається з копії договору про випуск платіжної картки по рахунку № НОМЕР_1 , виданої АТ «Альфа-Банк» ОСОБА_1 , не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов`язань між сторонами. Відсутні також підстави для відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» (а.с.108)

Отже, обставин, з якими закон пов`язує право позивача на відшкодування моральної шкоди, судом не встановлено, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди є помилковим.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, не врахувавши договірний характер правовідносин, які виникли між сторонами, та передбачені законом випадки відшкодування моральної шкоди, а тому, відповідно до статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 21 жовтня 2019 в частині стягнення моральної шкоди скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн. відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний