Постанова

Іменем України

25 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 587/378/19

провадження № 61-21315св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, Бездрицька сільська рада Сумського району Сумської області,

третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Сумській областіта ОСОБА_2 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року у складі судді Черних О. М., постанову Сумського апеляційного судувід 11 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Левченко Т. А. , Орлова І. В.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, розгляд касаційних скарг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та ОСОБА_2 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року та постанову Сумського апеляційного судувід 11 листопада 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Сумській області), Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про передачу земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що в період з листопада 2015 року по жовтень 2016 року тричі зверталась до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Зазначала, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області тричі з різних, не передбачених законом підстав, відмовляло їй у наданні такого дозволу.

За її адміністративними позовами указані відмови визнавались протиправними та скасовувались Сумським окружним адміністративним судом.

Останньою постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у справі № 818/1320/16 зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність даної земельної ділянки.

На виконання зазначеної постанови, наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 06 березня 2017 року № 18-1593/16-17-СГ позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність вищевказаної земельної ділянки.

На підставі цього наказу спеціалізованою організацію розроблено відповідний проект землеустрою.

Зазначений проект землеустрою був погоджений висновком Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 26 вересня 2017 року № 4247/82-17 за принципом екстериторіальності.

На виконання вимог пункту 3 зазначеного наказу запроектована для відведення позивачу у власність земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, тобто визначено її площу 2 га, межі та присвоєно кадастровий номер :03:002:0061.

14 листопада 2017 року позивач подала проект землеустрою на затвердження до ГУ Держгеокадастру у Сумській області.

Однак, всупереч вимогам частини 9 статті 118 Земельного кодексу України, ГУ Держгеокадастру у Сумській області двічі відмовило їй у затвердженні вказаного проекту землеустрою.

За її позовами рішеннями Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2018 року у справі № 818/1904/17 та від 24 травня 2018 року у справі № 818/966/18 зазначені відмови ГУ Держгеокадастру у Сумській області визнані протиправними та скасовані.

Крім того, суд зобов`язав ГУ Держгеокадастру у Сумській області прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства щодо проекту землеустрою.

Проте, ГУ Держгеокадастру у Сумській області відмовило у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 із зазначенням про те, що ця земельна ділянка за наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 04 квітня 2018 року № 394 передана в комунальну власність Бездрицької територіальної громади Сумського району Сумської області.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 04 квітня 2018 року № 394 в частині передачі в комунальну власність Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :03:002:0061, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 04 квітня 2018 року № 394 в частині передачі в комунальну власність Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :03:002:0061, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до моменту прийняття наказу про передачу спірної земельної ділянки у комунальну власність, позивач на законних підставах отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою, належним чином погодила розроблений проект землеустрою та звернулась із заявою про його затвердження, однак ГУ Держгеокадастру у Сумській області в порушення вимог законодавства не затвердив проект, чим порушив право позивача на отримання у власність земельної ділянки.

Не погодившись з указаним рішенням, ГУ Держгеокадастру у Сумській області та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ГУ Держгеокадастру у Сумській області залишено без задоволення, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

У листопаді 2019 року ГУ Держгеокадастру у Сумській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року та постанову Сумського апеляційного судувід 11 листопада 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не надали належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Заявник вказує, що на момент прийняття оскаржуваного в частині наказу управління діяло в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

У грудні 2019 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року та постанову Сумського апеляційного судувід 11 листопада 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про відмову у позові, не передаючи справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуваними рішеннями порушуються його права, оскільки він як учасник антитерористичної операції набув право на отримання у власність спірної земельної ділянки. Заявник вказує, що наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою він отримав 29 серпня 2016 року, тобто до отримання відповідного дозволу позивачем.

Доводи інших учасників справи

У січні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційні скарги ГУ Держгеокадастру у Сумській області та ОСОБА_2 , в якому просить касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що зазначені рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ГУ Держгеокадастру у Сумській області та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2

20 грудня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

23 грудня 2019 року справа передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди установили й це вбачається з матеріалів справи, що в період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року ОСОБА_1 тричі зверталась до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявами про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Бездрицької сільської ради Сумського району.

ГУ Держгеокадастру у Сумській області відмовляло у наданні ОСОБА_1 такого дозволу.

Постановами Сумського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у справі № 818/1320/16, від 10 лютого 2016 року у справі № 818/41/16 та від 02 серпня 2016 року у справі № 818/850/16 указані відмови були визнані протиправними та скасовані.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у справі № 818/1320/16, крім цього, зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області за межами населеного пункту.

На виконання вимог постанови Сумського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року, наказом № 18-1593/16-17-СГ від 06 березня 2017 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2 га.

Розроблений проект землеустрою належним чином погоджено висновком Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 4247/82-17 від 26 вересня 2017 року.

10 жовтня 2017 року складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0061, площею 2 га, що відводиться ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства, закріплена в натурі (на місцевості) межовими знаками.

З витягу Державного земельного кадастру вбачається, що 17 жовтня 2017 року за заявою ОСОБА_1 була проведена державна реєстрація запроектованої для відведення їй у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0061, площею 2 га з цільовим призначення - для ведення особистого селянського господарства.

14 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Сумській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0061 їй у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

На час звернення ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Сумській області спірна земельна ділянка ще перебувала в його розпорядженні.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2018 року у справі № 818/1904/17 було зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вказаним рішенням встановлено, що на момент первинного звернення ОСОБА_1 30 листопада 2015 року із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, земельна ділянка, щодо якої вона просила надати такий дозвіл, була вільною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення (рілля).

Сумським окружним адміністративним судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 818/966/18 встановлено, що листом від 03 березня 2018 року № Ц-407/0/5-18-202/6-18 позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :03:002:0061) у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Цим же рішенням вказану відмову визнано протиправною та скасовано, однак, у задоволенні вимоги про зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :03:002:0061) ОСОБА_1 у власність відмовлено, у зв`язку з тим, що на час розгляду справи змінилася форма власності вказаної земельної ділянки з державної на комунальну через передання її Бездрицькій об`єднаній територіальній громаді.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 04 квітня 2018 року № 394 Бездрицькій сільській раді передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 351,3786 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Бездрицької об`єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок, до яких увійшла і земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0061.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 17 квітня 2018 року здійснено державну реєстрацію права власності територіальної громади в особі Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0061, площею 2 га та цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до розробленої та затвердженої містобудівної документації «Проекту детального планування території для розміщення садових ділянок учасників АТО за межами населеного пункту с. Бездрик на землях Бездрицької територіальної громади Сумського району Сумської області», спірна земельна ділянка площею 2 га, відповідно до нотаріально-посвідченої заяви про об`єднання земельних ділянок, увійшла до складу земельної ділянки площею 13,5347 га, з кадастровим номером :03:002:0069, яка 24 жовтня 2019 року була зареєстрована на праві комунальної власності за територіальною громадою в особі Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області.

Також встановлено, що відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 29 серпня 2016 року № 18-3209/16-16-СГ ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, площею 0,12 га та цільовим призначенням - для індивідуального садівництва.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційних скарг, що розглядаються) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги ГУ Держгеокадастру у Сумській області та ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті14 Конституції України та частини другої статті 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до частини третьої статті 22 ЗК України землі сільсько-господарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянамдля ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Основними завданнями Держгеокадастру є, крім іншого, розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підпункт 31 пункту 3 вищезазначеного Положення).

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно із частиноюшостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною сьомою цієї статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За частиною першою статті 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Такими суб`єктами відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України та наказу Мінагрополітики від 29 вересня 2016 року № 333 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру» є головні управління Держгеокадастру, а також відповідно до частини першої статті 12 ЗК України міські, селищні, сільські ради, що представляють об`єднані територіальні громади.

Судами установлено, що, починаючи з 2015 року ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ГУ Держгеокадастру у Сумській області з заявами про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Бездрицької сільської ради Сумського району.

Наказом № 18-1593/16-17-СГ від 06 березня 2017 року ГУ Держгеокадастру у Сумській області надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки.

Згідно з частиною восьмою статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

За положеннями цієї статті проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Суди також установили, що розроблений на замовлення ОСОБА_1 проект землеустрою належним чином погоджено висновком Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 4247/82-17 від 26 вересня 2017 року.

10 жовтня 2017 року складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0061, площею 2 га, що відводиться ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства, закріплена в натурі (на місцевості) межовими знаками.

17 жовтня 2017 року за заявою позивача була проведена державна реєстрація запроектованої для відведення їй у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0061, площею 2 га з цільовим призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини дев`ятою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною тринадцятою статті 123 ЗК України визначено, що підставою відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Таким чином, у разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність.

Таку правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 816/1920/17.

Установлено, що 14 листопада 2017 року ОСОБА_1 подала до ГУ Держгеокадастру у Сумській області проект землеустрою на затвердження, однак відповідач у визначений законом двотижневий строк (до 28 листопада 2017 року) не затвердив погоджений належним чином проект та не передав у власність позивачу спірну земельну ділянку, що стало підставою для її звернення до суду з адміністративними позовами.

В цей час, у період оспорювання позивачем в судовому порядку відмов ГУ Держгеокадастру в Сумській області у затвердженні проекту землеустрою та передачі їй у власність земельної ділянки, 04 квітня 2018 року ГУ Держгеокадастру в Сумській області видано наказ № 394, відповідно до якого з державної власності у комунальну власність Бездрицької сільсткої ради були передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населених пунктів на території Бездрицької об`єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області, загальною площею 351,3786 га, до складу яких увійшла й спірна земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :03:002:0061.

Вказане свідчить про те, що ще до прийняття ГУ Держгеокадастру у Сумській області наказу від 04 квітня 2018 рокупозивач вже отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою у березні 2017 року та належним чином погодила цей проект 26 вересня 2017 року.

У зв`язку із цим 17 жовтня 2017 року проведено державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера, а 14 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про затвердження проекту землеустрою, на що отримала відмови, яку рішеннями Сумського окружного адміністративного суду від 09 січня 2018 року та від 24 травня 2018 року визнані протиправними та скасовані.

При таких обставинах суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши наведені вище обставини, на підставі належної оцінки сукупності доказів та правильно застосувавши норми матеріального права до спірних правовідносин, правильно визнав таким, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 прийнятий ГУ Держгеокадастру у Сумській області наказ від 04 квітня 2018 року № 394 в частині передачі у комунальну власність Бездрицької сільської ради земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :03:002:0061, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання його незаконним та скасування у цій частині.

При цьому Верховний Суд при касаційному розгляді справи приймає до уваги правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 587/2121/18 з аналогічних правовідносин.

Доводи касаційної скарги ГУ Держгеокадастру у Сумській області щодо відсутності порушення прав позивача та законності вищевказаних дій управління за відсутності судового рішення на час передачі спірної землі в комунальну власність зазначених висновків не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 міститься посилання на те, що на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року № 898-р «Про питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» він як учасник антитерористичної операції набув право на отримання у власність земельної ділянки, однак у зв`язку з виділенням позивачу спірної земельної ділянки, порушуються його права.

Такі доводи заявника також були предметом дослідження апеляційного суду, який, відхиляючи їх, установив, що на момент первинного звернення ОСОБА_1 у листопаді 2015 року із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, земельна ділянкащодо якої позивач просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, була вільною землею сільськогосподарського призначення (рілля). На адресу ГУ Держгеокадастру у Сумській області заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на цю саму земельну ділянку від ОСОБА_2 ще не надходило, а спірна земельна ділянка не була віднесена до ділянок для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року № 898-р.

Інші доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційних скаргах доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року та постанови Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року було зупинено ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2019 року, у зв`язку із залишенням цих судових рішень без змін, необхідно поновити їх дію.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційних скарг відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Сумській областіта ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 липня 2019 року, залишеного без змін постановою Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило