Справа № 137/103/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що у його свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 від 13 листопада 1962 року, в графі батько стоїть прочерк.

09 березня 2000 року, ОСОБА_2 склав заповіт, яким належну йому земельну частку (пай) в розмірі 1,31 га заповів позивачу.

До дня смерті, ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку із погосподарських споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Коли позивач звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , то йому повідомили, що виникла ситуація при якій, спадкодавець не може набути право власності на це спадкове майно в порядку спадкування через нотаріальну контору, оскільки потрібно підтвердити родинні відносини, що спадкодавець ОСОБА_2 був позивачу батьком та надати оригінали правовстановлюючих документів, але вони на даний час не збереглись.

Таким чином просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ріднім батьком.

Також просить визнати за ним право власності на житловий будинок із погосподарськими спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) в КСП «Малинівське» на підставі рішення Літинської РДА від 30.09.1997 року №245 розміром 1,31 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Данилюк П.П. в судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених в позові підтримав повністю. Суду пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько його довірителя ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно. В нотаріальному порядку успадкувати майно не може, оскільки документально не підтверджений факт родинних відносин з покійним батьком та відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та на земельну частку (пай). Позов просить задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надіслали на адресу суду листа відповідно до якого просять розглядати справу без представника сільської ради. Проти заявленого позову не заперечують.

Із показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допитаних в судовому засіданні встановлено, що покійний ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був їм відповідно свекром та дідусем. Пояснили, що позивач є сином покійного. Разом з ним проживав, здійснював за ним догляд. Також вказали, що за життя в покійного був пай, яким він користувався.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підставах ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 (а.с.9) в графі батько запис відсутній, в графі мати міститься запис - ОСОБА_5 .

Випискою з по господарської книги Селищенської сільської ради за №215 від 28.02.2019 р. за 1991-1995 роки (а.с.10) ОСОБА_2 зазначений головою домогосподарства в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 зазначений як син.

Із копії заповіту від 09.03.2000 р. (а.с.11) ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження - належну йому земельну частку (пай) в розмірі 1,31 га, сертифікат ВА №0492578 виданий 30.09.1997 року заповідає ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області за №217 від 21.02.2019 р (а.с.12) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним за даною адресою був прописаний на момент смерті останнього його син ОСОБА_1 , 1962 року народження.

Відповідно до довідки Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області за №665 від 20.06.2019 р (а.с.13) судом встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до запису по господарської книги №10 був головою домогосподарства в АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок з по господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с.14-18) наводиться технічна характеристика будинковолодіння.

Відповідно до архівного витягу з рішення Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області 10 сесії 22 скликання від 28.11.1997 року (а.с.20) ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарчих будівель та 0,35 для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки з Відділу у Літинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №31-03-168/2-19 від 03.12.2019 р. (а.с.21) ОСОБА_2 отримав сертифікат на земельну частку (пай) ВН № 0492978 в КСП «Малинівське» на підставі розпорядження Літинської РДА від 30.09.1997 р. №245, який зареєстрований за №1042 від 13.11.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Малинівське» Малинівської сільської ради. Розмір земельної частки (паю) 1,31 в умовних кадастрових гектарах. Грошова оцінка земельної частки (паю) складає 37469 гривень. Даний факт підтверджується також копією Сертифікату (а.с.22).

Відповідно до архівної довідки Літинської районної державної адміністрації за №01-23/83 від 03.04.2017 р. (а.с.23) рішенням зборів уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства «Малинівське» від 16 лютого 1996 року (протокол №1) затверджено списки осіб, які мають право на земельний пай. ОСОБА_2 числиться у списку осіб, які мають право за земельний пай (Садове, Літин, Селище) під №197.

Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори за №2051/02-17 від 28 грудня 2019 року (а.с.24-25) ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні законні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померло ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст.315 ч.1 п.1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав.

Судом встановлено факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ріднім батьком.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та врахувавши показання свідків, суд вважає встановити факт родинних відносин, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту і позивачем надано достатньо доказів для встановлення такого факту.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши письмову позицію відповідача, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальному порядку ОСОБА_1 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право на земельну частку (пай) та право власності на житловий будинок, оскільки судом встановлено, що він є спадкоємцем за законом і має право на оформлення спадщини.

Керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76, 81, 206, 247, 259, 263-268, 315 ЦПК України, ст.328, 1218, 1268 ЦК України, постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ріднім батьком.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, загальною площею 60,8 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м., літ.»А», сарай літ. «Б», погріб літ. «п/В», які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) в КСП «Малинівське» на підставі рішення Літинської РДА від 30.09.1997 року №245 розміром 1,31 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.