Постанова

Іменем України

20 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 547/932/16-ц

провадження № 61-46178св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області,

треті особи: ОСОБА_2 , Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи: Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про визнання незаконним та скасування (визнання недійсними) наказів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року, рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 червня 2018 року у складі судді Харченка В. Ф. та постанову Апеляційного суду Полтавської областівід 19 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Лобова О. А., Дорош А. І., Триголова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 05 жовтня 2015 року № 2317/0/75-15-СГ, визнати недійсним договір оренди землі від 08 жовтня 2015 року, укладений між ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_2 , щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки загальною площею 16, 3198 га з кадастровим № :00:008:0168, яка розташована на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 14 липня 2014 року № 1683-СГ та зобов`язати Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Семенівському районі Полтавської області скасувати державну реєстрацію та записи у Поземельній книзі зареєстрованої у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим № :00:008:0168 площею 16, 3198, що знаходиться на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області за межами населених пунктів.

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що розпорядженням Семенівської районної державної адміністрації Полтавської області від 03 лютого 2012 № 85 йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області в розмірі 0, 6 га.

У 2016 році йому стало відомо, що наказом №1683-СГ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 14 липня 2014 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (земельного масиву), на якому розташована земельна ділянка, за якою позивач розпочав процедуру приватизації. Надалі, наказом №2317/0/75-15-СГ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 05 жовтня 2015 року ОСОБА_2 передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер :00:008:0168, право оренди зареєстровано на 20 років.

Вважає, що видаючи спірні накази, відповідач порушив його права і права інших громадян, вказаних у розпорядженні Семенівської РДА від 03 лютого 2012 № 85 на реалізацію права на землю.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року прийнято частково відмову від позову ОСОБА_1 та закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2 , треті особи: Семенівська районна державна адміністрація Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 у частині визнання недійсним договору оренди землі від 08 жовтня 2015 року, укладеного між Головним управлінням Держеокадастру у Полтавській області і ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 16,3198 га, кадастровий номер :00:008:0168, зобов`язання державного кадастрового реєстратора скасувати державну реєстрацію та записи у Поземельній книзі зареєстрованої у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 16,3198, з кадастровим № :00:008:0168.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 20 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 не доведено незаконності та/або протиправності спірних наказів відповідача, не надано доказів порушення спірними наказами прав, свобод чи законних інтересів позивача, у тому числі доказів набуття позивачем прав на земельну ділянку, яка, можливо, входить у межі отриманої ОСОБА_2 земельної ділянки.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року та рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 червня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року, рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив судові рішення скасувати, цивільну справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір, неповно з`ясували обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, а обставини, які суди вважали встановленими не доведені належними та допустимими доказами. Зазначає, що з 2004 року сплачував орендні платежі та обробляв спірну земельну ділянку, а тому має переважне право перед іншими особами на укладення договору землі на новий строк. Передача спірної земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 є незаконною, а дії ГУ Держземагенства та Держгеокадастру у Полтавській області такими, що суперечать приписам чинного законодавства.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що рішенням Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 30 березня 2004 року № 03 вирішено погодити надання в оренду Погребняківській загальноосвітній школі земельної ділянки площею 19,8 га з числа земельного резерву сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років (т. 2, а.с. 203).

Згідно протоколу засідання сесії Погребняківської сільської ради від 30 березня 2004 року обговорено питання ІІІ порядку денного, що землями за межами сільських населених пунктів розпоряджається райдержадміністрація, сільська рада в межах населених пунктів; школа це не виробнича одиниця (т. 2, а.с 197, 199). Сільська рада надала дозвіл на можливу оренду саме школі, а не позивачеві.

Розпорядженням Семенівської районної державної адміністрації Полтавської області від 03 лютого 2012 року № 85 надано дозвіл землевпорядній організації, що має відповідний дозвіл, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за межами с. Погребняки Семенівського району Полтавської області площею 0, 60 га позивачеві, а також іншим громадянам, третім особам у цій справі (т.1, а.с. 5,6).

З копії заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 14 травня 2014 року, вбачається, що останнім надано обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства інформацію з форми 6-зем, перелік обтяжень (обмежень) земельної ділянки, графічний матеріал, відомості про отримані громадянами земельні ділянки для ведення особистого фермерського господарства, розпорядження Семенівської РДА від 03 лютого 2018 року № 85 (т. 1 а.с. 55-64).

Наказом ГУ Держземагенства України у Полтавській області від 14 липня 2014 року № 1683-СГ ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 17,5 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої в адміністративних межах Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області (т. 1, а.с. 55).

Наказом ГУ Держгеокадастру України у Полтавській області від 05 жовтня 2015 року № 2317/0/75-15-СГ затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства із земель запасу за межами населеного пункту на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області; передано ОСОБА_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності кадастровий номер :00:008:0168 площею 16, 3198 га ріллі для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду терміном на 20 років (т.1 а.с.65).

08 жовтня 2015 року між ГУ Держеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі загальною площею 16, 3198 га, у тому числі ріллі - 16, 3198 га строком на 20 років (т.1, а.с.66-68). Договір зареєстровано службою Семенівського районного управління юстиції Полтавської області 10 грудня 2015 року (т.1 а.с.66- 69).

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 25 січня 2019 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Семенівського районного суду Полтавської області.

21 лютого 2019 року справа № 547/932/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 122 ЗК України, у редакції на час виникнення правовідносин, районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання; ведення водного господарства; будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною другою статті 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною третьою статті 126 ЗК України, у редакції на час виникнення правовідносин, встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі вказує, що після ухвалення розпорядження Семенівською РДА № 85 від 03 лютого 2012 року, яким йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, він, зважаючи на матеріальні проблеми, не виконав. Тобто, на час передачі ОСОБА_2 земельної ділянки вона була вільною, оскільки після отримання згоди на підготовку проекту землеустрою позивач тривалий час не вчиняв жодних дій щодо погодження проекту землеустрою для отримання в оренду земельних ділянок. Проект землеустрою не був виготовлений, він відсутній до цього часу.

У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що ОСОБА_1 у встановленому порядку укладав договір оренди землі, виконував його, а також вчинив дії, передбачені ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

Отже, твердження касаційної скарги про порушення відповідачами переважного права позивача на користування земельною ділянкою не ґрунтуються на законі та не підтверджені фактичними обставинами.

Таким чином, використання ОСОБА_2 земельної ділянки узгоджується з вимогами статті 125 ЗК України та не порушує прав позивача.

Згідно частин шостої, тринадцятої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 4 частин першої, другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

ОСОБА_1 та його представникові - ОСОБА_28 були відомі правові наслідки відмови від позову, визначені статтею 255 ЦПК України, про що свідчить зміст поданої 21 березня 2018 року заяви про відмову від позову, протокол судового засідання від 21 березня 2018 року та технічний запис судового засідання.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про відсутність передбачених законом підстав для визнання незаконним та скасування наказів є правильним.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанцій без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 21 березня 2018 року, рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 20 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської областівід 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська