Справа № 661/4166/19
Провадження № 2/661/309/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Червоненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Куц О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача за довіреністю Гаврилов Є.Ю. звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідач 11.01.2016 року подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № від 11.01.2016 року на отримання кредиту, а також 15.06.2016 року подала заяву № від 15.06.2016 року на отримання кредиту. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до цього реєстру боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача, а тому просить стягнути з останньої: заборгованість за кредитним договором № від 11.01.2016 року в сумі 30399,26 грн., з яких: 12145,10 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2588,78 грн. заборгованість за відсотками; 8395,83 грн. заборгованість за щомісячними процентами (платою за управлінням кредиту); 7269,55 грн. заборгованість за пенею, а також заборгованість за кредитним договором № від 15.06.2016 року в сумі 25236,68 грн., з яких: 10337,27 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2203,83 грн. заборгованість за відсотками; 6781,94 грн. заборгованість за щомісячними процентами (платою за управлінням кредиту); 5913,64 грн. заборгованість за пенею, а всього 55635,94 грн..

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про перегляд даної справи без її участі.

23.01.2020 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково: стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 11 січня 2016 року в розмірі 14733,88 грн., з яких 12145,10 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2588,78 грн. заборгованість за відсотками; за кредитним договором № від 15 червня 2016 року в розмірі 12541,10 грн., з яких 10337,27 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2203,83 грн. заборгованість за відсотками, а всього 27274,98 грн., посилаючись на те, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто, в даному випадку, з 30.07.2018 року, коли було укладено договір відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «ЦФР» та позивачем, а позивач звернувся до суду з даним позовом 06.09.2019 року, тобто поза межами спеціальної позовної давності, яка застосовується до вимог про стягнення пені, а тому вимоги позивача про стягнення з неї пені за кредитними договорами № від 11 січня 2016 року та № від 15 червня 2016 року задоволенню не підлягають.

Окрім того, у відзиві відповідач з приводу стягнення з неї заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) вказує, що, згідно абз. 3 ч.4 ст. 11, ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладення кредитних договорів), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. З огляду на що, вважає, що позовна вимога в частині стягнення з неї щомісячних процентів за кредитними договорами № від 11 січня 2016 року та № від 15 червня 2016 року задоволенню не підлягає.

31.01.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Виклав свої заперечення щодо застосування строку спеціальної позовної давності, посилаючись на те, що відповідно до п. 7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.03.2015 року, до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку із ним, застосовується позовна давність у десять років, що, в свою чергу, є договором про збільшення позовної давності. З приводу порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» зазначає, що сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, при укладенні кредитних договорів між сторонами було погоджено та досягнуто згоди з усіх істотних умов, споживачеві було надано інформацію про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору, а тому, у даному випадку Закон України «Про захист прав споживачів» застосуванню не підлягає

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Зі змісту ч. 1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 11 січня 2016 року ОСОБА_1 подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № від 11.01.2016 року на отримання кредиту в сумі 14529,09 грн. строком на 36 місяців із встановленням щомісячних процентів в розмірі 2,69%, річних процентів в розмірі 11,99%, щоденної пені 0,3%, відповідно до підписаного графіку платежів.

15 червня 2016 року ОСОБА_1 подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву № від 15.06.2016 року на отримання кредиту, в сумі 11827,27 грн. строком на 18 місяців із встановленням щомісячних процентів в розмірі 2,69%, річних процентів в розмірі 11,99%, щоденної пені 0,3%, відповідно до підписаного графіку платежів.

30 липня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками, в тому числі по кредитним договорам № від 11.01.2016 року та № від 15.06.2016 року (Портфель заборгованості).

Згідно п. 1.2. договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» - додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № від 11.01.2016 року в сумі 30399,26 грн., з яких: 12145,10 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2588,78 грн. - сума заборгованості за відсотками; 8395,83 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 7269,55 грн. - сума заборгованості за пенею.

Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» - додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № від 15.06.2016 року в сумі 25236,68 грн., з яких: 10337,27 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2203,83 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6781,94 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 5913,64 грн. - сума заборгованості за пенею.

Згідно п. 6.2.3. договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги.

Згідно п 3.1. договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» гарантує, що йому належить право вимоги за Портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

На виконання п. 6.6. договору відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену у кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти від імені ТОВ «ФК «ЦФР» направлено повідомлення про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦПК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч.2 ст. 258 ЦПК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповіді на відзив представник позивача посилається на п. 7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.03.2015 року, згідно якого до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку із ним, застосовується позовна давність у десять років, що, в свою чергу, є договором про збільшення позовної давності.

Разом з цим, вказані Умови відповідачем не підписані, а тому посилання представника позивача, що сторонами погоджено збільшення строку позовної давності суд до уваги не приймає, а тому підлягає застосуванню загальний строк позовної давності.

Частиною першою статті 261 ЦПК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

Таким чином, суд вважає доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення пені підставними, оскільки про порушення прав позивачу було відомо з 30.07.2018 року, а до суду з позовом він звернувся 10.09.2019 року.

Відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

При цьому, відповідач у відзиві посилається на абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладення кредитних договорів), відповідно до якого кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів, що отримані відповідачем кошти є споживчим кредитом.

Крім того, заяви на отримання кредиту передбачають умови саме про нарахування процентів (щомісячних та річних).

Пункт 3 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» містить визначення видів процентів: початковий, щомісячні і річні, які становлять сукупну вартість кредиту.

Тому, твердження відповідача, що їй встановлено плату за управління кредитом суд вважає безпідставним, а вказівка у позові та розрахунку заборгованості, що ці суми є платою за управління кредитом, помилкою.

За встановлених обставин, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № від 11.01.2016 року в сумі 23129,71 грн., з яких: 12145,10 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2588,78 грн. заборгованість за річними процентами; 8395,83 грн. заборгованість за щомісячними процентами, а також заборгованість за кредитним договором № від 15.06.2016 року в сумі 19323,04 грн., з яких: 10337,27 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2203,83 грн. заборгованість за річними процентами; 6781,94 грн. заборгованість за щомісячними процентами, а всього 42452,75 грн..

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду, відповідно до платіжного доручення № 450 від 03.09.2019 року, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн..

У зв`язку із тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1465,72 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 256-258, 261, 525-527, 530, 611, 612, 625, 629, 630, 1050, 1054, 1055 ЦК України ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 4, 12, 19, 23, 76, 80, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № від 11 січня 2016 року в сумі 23129,71 грн., за кредитним договором № від 15 червня 2016 року в розмірі 19323,04 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1465,72 грн., а всього 43918,47 грн. (сорок три тисячі дев`ятсот вісімнадцять гривень 47 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Д. В. Червоненко