Справа № 181/981/20
Провадження №2-з/181/9/20
У Х В А Л А

"17" листопада 2020 р. смт Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого: судді Юр`єва О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Чупікової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Межова заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Заява обґрунтована тим, що позивачу відомо про продаж ОСОБА_2 успадкованого житлового будинку, однак для реалізації майна необхідно виготовити технічну документацію. Для реалізації задуму 20 січня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики за яким остання отримала 80000,00 гривень у строк повернення коштів до 15 червня 2020 року, які до цього часу не повернуто, втім відповідач уникає будь-яких зустрічей з ОСОБА_1 , на телефонні дзвінки не відповідає, тому останній вважає, що ОСОБА_2 навмисно уникає зустрічей та у зв`язку з чим існує реальна загроза відчуження майна третім особам.

Заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказаний вище житловий будинок.

Суд, ознайомившись з поданою заявою про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Положенням ч.1 ст.149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно вимог ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки майно, яке належить відповідачеві на праві приватної власності на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути (бути відчуженим), зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення; забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є адекватним, співвідноситься з предметом позову, а тому зазначений захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про накладення арешту є обґрунтованим та накладення арешту є необхідним для забезпечення виконання рішення у справі у разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Обґрунтування заявника стосовно існування реальної загрози реалізації або передачі іншим особам майна суд вважає доведеним.

Вирішуючи питання, на яке майно з метою забезпечення позову слід накласти арешт із забороною відчуження, суд звертає увагу на документальне підтвердження належності такого майна ОСОБА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23893808 від 18 вересня 2009 року, реєстраційний номер:27632658 власником домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину є ОСОБА_2 .

Таким чином, суд вважає за можливе забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, належність якого відповідачу підтверджена належним чином.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити повністю.

Накласти арешт на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, лі.-А-1, загальною площею:48,3кв.м. згідно технічного паспорту, який розташований по АДРЕСА_1 та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23893808 від 18 вересня 2009 року, реєстраційний номер:27632658, належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалу допустити до негайного виконання в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали негайно надіслати позивачу для пред`явлення до виконання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Ю. Юр`єв