АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року

м. Чернівці

справа №718/1262/19

провадження 22-ц/822/872/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з

розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Чубрей І.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Чернівецька обласна державна адміністрація,

треті особи: Кіцманська районна державна адміністрація, Кіцманська місцева прокуратура,

апеляційна скарга Чернівецької обласної державної адміністрації на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 травня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Мізюк В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення органу виконавчої влади.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 10 травня 2018 року позивач придбала на електронних торгах нежитлову будівлю рибниці, що розташована по АДРЕСА_1 .

Вказана нежитлова будівля рибниці розташована на сформованій земельній ділянці державної власності, кадастровий номер :02:002:0232, площею 54,6531 га, що раніше перебувала в оренді попереднього власника будівлі рибниці, ОСОБА_2

01 березня 2019 року вона звернулася із заявою до Чернівецької обласної державної адміністрації про передачу вказаної земельної ділянки їй в оренду, у відповідності до положень ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України, ст.7 «Закону України «Про оренду землі», в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача.

01 квітня 2019 року їй було надано висновок обласної комісії з питань реалізації обласною державною адміністрацією повноважень в галузі земельних відносин, яким рекомендовано відмовити у передачі спірної земельної ділянки в оренду, на підставі ч.3 ст.136 Земельного кодексу України, у зв`язку з включенням її до переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, що унеможливлює її відчуження, передачу в заставу, надання в користування до завершення торгів.

Розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації №450-р від 26 червня 2017 року включено до переліку земельних ділянок водного фонду державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах, земельну ділянку, площею 54,6531 га, цільове призначення - для рибогосподарських потреб, яка розташована в с.Южинець, Кіцманського району, Чернівецької області.

Вказаним розпорядженням порушується її право на отримання в оренду сформованої земельної ділянки, відповідно до вимог ст..120 ЗК України, ст.377 ЦК України, ст.7 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких до особи, яка набула право власності на будівлю переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації №450-р від 26 червня 2017 року «Про включено земельної ділянки водного фонду до переліку земельних ділянок державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 травня 2020 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації №450-р від 26 червня 2017 року «Про включення земельної ділянки водного фонду до переліку земельних ділянок державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у межах земельної ділянки, площею 54,6532 га, кадастровий номер :02:002:0232, розташована нежитлова будівля рибниці, що є власністю ОСОБА_1 , а розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 26 червня 2017р. № 450-р є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам ч.2 ст.134 Земельного кодексу України де зазначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, а також порушує і обмежує права та законні інтереси позивача у встановленому Законом порядку набути в користування на умовах оренди земельну ділянку.

Відповідач, приймаючи спірне розпорядження, на підставі листів-клопотань Кіцманської районної державної адміністрації, не перевірив наявність на земельній ділянці нерухомого майна (будівлі), яке є власністю фізичної особи (станом на 2017 рік власником будівлі був ОСОБА_2 ), що призвело до порушення норм закону і прийняття незаконного спірного розпорядження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Чернівецька обласна державна адміністрація просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 не має права претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки така є державною власністю водного фонду і відповідно до вимог Водного кодексу України щодо неї діє спеціальний режим.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що оскаржуване розпорядження жодним чином не порушує прав позивача, оскільки таке розпорядження є лише документом про наміри відповідача, як власника земельної ділянки, у подальшому, продати право оренди земельної ділянки на земельних торгах. І тільки у випадку якщо б торги відбулися, можна б було говорити про можливе порушене право.

При цьому, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та вдався фактично до перевірки правомірності висновку комісії Чернівецької обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 передати у користування земельну ділянку, з оскарженням якої позивач в межах цієї справи не зверталася.

Також вказує на те, що судом першої інстанції грубо порушено норми процесуального права щодо посилання, як на встановлені обставини, на відомості вказані в ухвалі Господарського суду Чернівецької області про залучення ОСОБА_1 третьою особою, оскільки така не встановлює обставин по справі, а вирішує питання про необхідність чи відсутність необхідності залучення третіх осіб.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі-рибниці, що розташована по АДРЕСА_1 . Право власності за ОСОБА_1 на дану будівлю зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 лютого 2019 року за реєстровим номером 225.

Нежитлову-будівлю рибниці ОСОБА_1 придбала 10 травня 2018 року на електронних торгах, де реалізовувалось у примусовому порядку арештоване майно боржника ОСОБА_2 .

Розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації №450-р від 26 червня 2017 року включено до переліку земельних ділянок водного фонду державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах, земельну ділянку, площею 54,6531 га, цільове призначення - для рибогосподарських потреб, яка розташована в с.Южинець, Кіцманського району, Чернівецької області.

01 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Чернівецької обласної державної адміністрації, в якій просила передати земельну ділянку, площею 54,6531га, кадастровий номер :02:002:0232, їй в оренду на 5 років, у відповідності до положень ст.377 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України і ст.7 Закону України «Про оренду землі», в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача.

01 квітня 2019 року Чернівецькою обласною державною адміністрацією на комісії прийнято висновок, яким рекомендовано відмовити ОСОБА_1 у передачі земельної ділянки, площею 54,6531 га, кадастровий номер :02:002:0232 в оренду, на підставі ч.3 ст.136 Земельного кодексу України, у зв`язку з включенням її згідно спірного розпорядження до переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а вказане унеможливлює відчуження землі, передачу її в заставу, надання в користування до завершення торгів.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких

виходить суд при прийнятті постанови

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства, повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із отриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що в межах спірної земельної ділянки розташована нежитлова будівля рибниці, що є власністю ОСОБА_1 , а розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 26 червня 2017 року № 450-р суперечить вимогам ч.2 ст.134 Земельного кодексу України де зазначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, а також порушує і обмежує права та законні інтереси позивача у встановленому Законом порядку набути в користування на умовах оренди земельну ділянку. Відповідач, приймаючи спірне розпорядження, не перевірив наявність на земельній ділянці нерухомого майна (будівлі), яке є власністю фізичної особи (станом на 2017 рік власником будівлі був ОСОБА_2 ), що призвело до порушення норм закону і прийняття незаконного спірного розпорядження.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі й землі водного фонду; віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Подібний порядок встановлено й для зміни цільового призначення земель, що згідно із частиною другою статті 20 ЗК України проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Згідно з частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Стаття 59 ЗК України передбачає обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ж до частини четвертої статті 84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера,водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).

Крім того, за положеннями статті 60 ЗК Українита статті 88 ВК України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62 ЗК України та статтями 1, 88-90 ВК України.

Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водоймів уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій установлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 85 Водного кодексу України порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. У тимчасове користування за погодженням з постійними користувачами земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об`єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземним юридичним та фізичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частинами 1, 2, 3 ст. 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст.135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (ч.3 ст.136 Земельного кодексу України).

Виходячи з наведеного вище, Водним кодексом України не передбачено перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду, оскільки земельна ділянка на якій зосереджуються води - є водним об`єктом.

Апеляційним судом встановлено, що 14 березня 2006 року між Кіцманською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду для риборозведення та сінокосіння, що розташована в адмінмежах Южинецької сільської ради, площею 54,6533 га (а.с.137-140).

16 березня 2016 року термін дії договору закінчився.

ОСОБА_1 придбала на електронних торгах, де реалізовувалось у примусовому порядку арештоване майно боржника ОСОБА_2 , нежитлову будівлю рибниці, що розташована по АДРЕСА_1 - 10 травня 2018 року.

Отже, розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації №450-р від 26 червня 2017 року про включення спірної земельної ділянки до земельних ділянок водного фонду державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах, права ОСОБА_1 не порушено, так як на момент придбання позивачем будівлі рибниці, спірна земельна ділянка у користуванні ОСОБА_2 не перебувала та з 26 червня 2017 року вже була включена обласною державною адміністрацією до земельних ділянок водного фонду державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах.

Крім того, відповідно до висновку обласної комісії з питань реалізації обласною державною адміністрацією повноважень у галузі земельних відносин від 01 квітня 2019 року, комісією рекомендовано відмовити ОСОБА_1 у передачі спірної земельної ділянки в оренду на 5 років, оскільки нерухоме майно площею 21,10 кв.м., яке належить позивачці на праві власності займає лише незначну частину земельної ділянки водного фонду площею 54,6531 га, а тому комісією було рекомендовано власниці звернутися із клопотанням щодо поділу земельної ділянки в натурі, необхідної для обслуговування належної їй нежитлової будівлі.

Водночас, як вбачається з розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації №450-р від 26 червня 2017 року, цільове призначення спірної земельної ділянки - для рибогосподарських потреб. Разом з тим, ОСОБА_1 просила надати їй земельну ділянку для утримання, обслуговування і використання за призначенням власного нерухомого майна, що фактично зводиться до зміни її цільового призначення.

Таким чином, надання позивачці у користуванні спірної земельної ділянки поза процедурою проведення земельних торгів та з цільовим призначенням для обслуговування нежитлової будівлі-рибниці, не відповідатиме положенням земельного законодавства та цільовому призначенню земельної ділянки водного фонду.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 щодо наявності на спірній земельній ділянці належного їй нерухомого майна, які підстави надання їй земельної ділянки на позаконкурентній основі.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на кадастровому плані земельної ділянки, поміж іншим, відображаються контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Натомість на кадастрових планах даної земельної ділянки, як станом на 2006 рік, так і на даний час контури будь-яких будівель відсутні.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації №450-р від 26 червня 2017 року «Про включення земельної ділянки водного фонду до переліку земельних ділянок державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах», як такого, що порушує і обмежує права та законні інтереси позивачки у встановленому Законом порядку набути в користування на умовах оренди земельну ділянку водного фонду, площею 54,6531 га.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення органу виконавчої влади відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

При звернені до апеляційного суду апелянтом відповідно до платіжного доручення було сплачено 1152,60 гривень судового збору.

З огляду на зазначене, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернівецької обласної державної адміністрації 1152,60 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернівецької обласної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 травня 2020 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення органу виконавчої влади відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернівецької обласної державної адміністрації 1152 гривні 60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 23 листопада 2020 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: І.М. Литвинюк

Н.Ю. Половінкіна