Справа № 536/306/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Мудрої В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись, що йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які з 2004 року у будинку не проживають, добровільно знятись з реєстрації не бажають, чим перешкоджають йому повноцінно користуватись своєю власністю.

Просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталися, причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РС визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Установлено, що позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2004 року.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Новознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 26.02.2020 за 32-03 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно акту від 26 лютого 2020 року складеного комісією в складі депутата Новознам`янської сільської ради Чаленко Світлани Миколаївни та жителів села ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають та ніколи не проживали.

Отже, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 2004 року і по даний час не проживають в спірному жилому приміщенні та не користуються ним без поважних причин. Поважності причин, з яких вони в жилому приміщенні не проживають та не користуються ним, в судовому засіданні не встановлено. Добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажаєють, чим перешкоджають позивачу повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи його законні права та інтереси, які необхідно поновити.

Вищенаведене є підставою для визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись статтями 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко