22-ц/804/1002/20
266/5144/17

Єдиний унікальний номер 266/5144/17
Номер провадження 22-ц/804/1002/20
Головуючий у 1 інстанції Шишилін О.Г.
Доповідач Лопатіна М.Ю.
У Х В А Л А

24 лютого 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Лопатіної М.Ю., перевірив матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2018 року вищевказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.12.2008 року станом на 19.11.2017 року, яка складається з наступного: 5338,89 гривень - заборгованість за кредитом, 64878,57 гривень заборгованість по процентами за користування кредитом, 1700,00 гривень - заборгованість за комісією та судовий збір у розмірі 1520,00 гривень. В задоволені іншої частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка надійшла з матеріалами справи до Донецького апеляційного суду разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2018 року залишено без руху для усунення недоліків, а саме надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням інших причин його пропущення.

Відповідно до зазначеної ухвали суду, у встановлений законом десятиденний строк скаржником надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого ОСОБА_1 зазначила, що з червня 2019 року по лютий 2020 року вона здійснювала постійний догляд за племінником, який є хворою дитиною-інвалідом і перебував на оздоровленні за її місцем проживання.

У відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша та друга статті 55 Конституції України).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржене рішення суду постановлене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін 09 лютого 2018 року. Повний текст рішення отримано скаржником 11 липня 2019 року, а апеляційну скаргу подано до місцевого суду 04 лютого 2020 року, тобто майже через сім місяців.

На підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 надала апеляційному суду медичну довідку від 15 грудня 2010 року, видану Головним бюро медико-соціальної експертної комісії м. Нефтеюганськ Автономного округу Ханти-Мансійськ Російської Федерації, згідно якої син її рідної сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною-інвалідом. (а.с 80-84).

Скаржник посилалась на те, що у період з червня 2019 року по лютий 2020 року вона здійснювала постійний догляд за племінником за її місцем проживання, а тому не подала своєчасно апеляційну скаргу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Апеляційний суд вважає, що зазначена скаржником причина пропуску строку не є поважною, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подала апеляційну скаргу і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Також відповідач не надала суду підтвердження того, що ОСОБА_2 , який мешкає у Російській Федерації, знаходився у зазначений період у місці Маріуполі, що вона була єдиною особою, яка могла доглядати за інвалідом. Крім того, довідка, якою встановлена інвалідність ОСОБА_2 , не утримує інформації щодо його потреби в сторонньому догляді. Разом з тим, до апеляційної скарги відповідач додала довідку, з якої вбачається, що вона у 2019 році працювала на Державному підприємстві Маріупольський морський торговельний порт, що унеможливлює здійснення нею постійного догляду за племінником.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2018 року необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали про направити всім учасникам справи.

Оригінал апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2018 року повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя