Справа № 642/7870/19
Провадження № 2/642/461/20
24 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Грінчук О.П.,
за участю секретаря Сузанського О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , вказуючи, що він є власником жилого будинку по АДРЕСА_1 , відповідач є його колишньою дружиною, яка зареєстрована за вищевказаною адресою, проте декілька років там не проживає та не несе витрат по утриманню житлового будинку, у зв`язку з чим у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються за відповідача, що позбавляє його можливості також вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 26.11.2019 позовну заяву залишено без руху для надання позивачем доказів звільнення його від сплати судового збору.
06.12.2019, у зв`язку з виконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення позову без руху, провадження по вказаній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, його представник, адвокат Костів Т.З., надав до суду заяву, вказавши, що просить суд розглядати справу без його та позивача участі, позов підтримують у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду повідомлялася належним чином в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, клопотань та заяв до суду не надходило, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення та просив здійснювати розгляд справи без його участі, просив розглянути справу відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Суд вважає, що відповідач не з`явилася до суду без поважних причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.06.2019.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 27.02.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
За адресою спірного будинку АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова від 25.11.2019.
Судові повістки про виклик в судове засідання ОСОБА_2 , направлені на адресу її місця реєстрації, повертаються до суду не отриманими останньою з відміткою «адресат відсутній».
Факт не проживання відповідача у будинку підтверджується актами сусідів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 18.06.2018, 01.08.2019, 12.11.2019, згідно яких ОСОБА_2 не проживає за адресою реєстрації більше року, майна та речей відповідача в квартирі немає.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 2 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності.
Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Так, частиною 1 ст.383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб.
Як передбачено ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідач будь-яких доказів на спростування свого не проживання у належному позивачу житлі понад один рік суду не надала.
Крім того, судом не встановлено поважності причин не проживання відповідача в спірному житлі понад один рік, а також чинення перешкод відповідачу позивачем або членами його сім`ї, іншими особами в користуванні цим житлом.
Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Наявність реєстрації ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 , власником якого є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування власністю.
З цих підстав порушене право підлягає захисту.
Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн. стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 5-7, 10-12 , 76-83, 141, 247, 258, 259, 265, 280, 354ЦПК України; ст. ст. 317, 319, 321, 383,405 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.