ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року

м. Харків

Справа №637/357/20

Провадження №22-ц/818/4827/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Аціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 20 липня 2020 року (суддя Тордія Е.Н.), -

в с т а н о в и в :

16 квітня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22 січня 2009 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 500.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. В свою чергу відповідач, зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, порушує умови кредитного договору та правила користування платіжною карткою.

Станом на 17 березня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 35 317.67 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 19 209.60 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст.625 Цивільного кодексу України - 7462.25 грн.; пені - 6725.93 грн.; та штрафів - штраф (фіксована частина) - 250.00 грн.; штраф (процентна складова) - 1669.89 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка становить 35317.67 грн. та судові витрати пов`язані з розглядом справи, документально підтверджені, в розмірі 2102.00 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 20 липня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Звертає увагу суду на те, що відповідачем було підписано анкету-зяву, яка окрім анкетних даних містить умови кредитування, зокрема розмір кредитного ліміту, процентну ставку за користування кредитними грошима та штраф за прострочення платежів.

Надані позивачем документи судом належним чином не досліджені, що призвело до помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 22 січня 2009 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с. 35).

Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 17 березня 2020 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 35317.67 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 19209.60 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит на підставі ст.625 Цивільного кодексу України - 7462.25 грн.; пені - 6725.93 грн.; та штрафів - штраф (фіксована частина) - 250.00 грн.; штраф (процентна складова) - 1669.89 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем документи не підтверджують умов кредитування та наявності заборгованості , як і не підтверджують факту видачі кредиту. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , його контактну інформацію та не містить даних про умови кредитування.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання в рішенні суду першої інстанції на недоведеність отримання коштів позичальником спростовується матеріалами справи.

На аркуші справи 34 міститься довідка банку, згідно якої ОСОБА_1 за кредитним договором було надано кредитні картки за номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_5 зі строком дії останньої - до вересня 2019 року.

Також позивачем було надано виписку за картковим рахунком ОСОБА_1 станом на 19.03.2020 року, з якої вбачається, що відповідач активно користувався кредитними грошима та проводив операції з використанням кредитної картки (а.с.24-32).

У заяві про оформлення кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» сторони погодили кредитний ліміт у сумі 500 грн. , а також передбачили його зміну банком в односторонньому порядку.

З огляду на викладене вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 19209.60 грн., розмір якої підтверджується розрахунком заборгованості, колегія суддів вважає доведеними.

Обгрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення відсотків, нарахованих за ст.625 ЦК України та неустойки, банк в апеляційній скарзі посилається на погодження умов договору в цій частині в заяві від 22.01.2009 року, яка підписана відповідачем.

В анкеті-заяві від 22.01.2009 року передбачена базова процентна ставка за кредитом 2,5% на місяць, а також зазначено, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш як на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.

Беручи до уваги те, що строк кредитування відповідає строку дії картки - до 30 вересня 2019 року, банк має право на стягнення відсотків за користування кредитом з моменту прострочення і до закінчення строку кредитування; після настання цього терміну у банку виникає право на стягнення відсотків за ст.625 ЦК України.

Вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, які передбачені умовами договору, банк в позовній заяві не заявляв; просив стягнути відсотки, нараховані за ст.625 ЦК України станом на 17.03.2020 року.

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом після спливу строку кредитування, тому має право на стягнення відсотків за ст.625 ЦК України у розмірі 3% річних від простроченої суми, оскільки інше не встановлено договором.

Сума процентів за ст.625 ЦК України 19209,60 х 3% х /365 днів х 533 дні прострочки = 841,53 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Сума штрафу становить 1210,48 грн. (250+ 19 209.60 х 5%).

Вимоги про стягнення неустойки у вигляді пені є необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження того, що сторони у письмовому вигляді обумовили її розмір та порядок нарахування, матеріали справи не містять.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» - частковому задоволенню та стягненню з відповідача суми боргу у розмірі 21261,61 грн., з яких : 19209,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1210,48 грн. - штраф, 841,53 грн. - відсотки, нараховані за ст.625 ЦК України.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ціна позову складає 35317,67 грн., позовних вимог задоволено на суму 21261,61 грн., тобто на 60,2%.

За подання позовної заяви банком сплачено 2102 грн.

60,2 % від цієї суми - 1265,40 грн. - підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви.

Також АТ «ПриватБанк» за подання апеляційної скарги було сплачено 3153 грн..

60,2% від цієї суми - 1898,10 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем у зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги.

Отже, всього сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача складає 3163,50 грн. (1265,40 грн. +1898,10 грн. )

Керуючись ст. 141, 367, 368, ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 20 липня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 21261,61 грн., з яких : 19209,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1210,48 грн. - штраф, 841,53 грн. - відсотки, нараховані за ст.625 ЦК України.

Решту позовних вимог - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Аціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 3163 (три тисячі сто шістдесят три) гривні 50 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.В.Бурлака

О.Ю.Тичкова