ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 листопада 2020 року

м. Харків

справа 637/593/20

провадження № 22-ц/818/4598/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді - доповідача - Котелевець А.В.,

суддів - Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Шевченківського районного суду Харківської області від 21 липня 2020 року в складі судді Поліщук Т.В.,

у с т а н о в и в :

У липні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк), в особі представника Підлужного Андрія Вікторовича, звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 06 липня 2020 року позовна заява залишена без руху, у зв`язку із тим, що представником позивача не виконані вимоги пунктів 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 21 липня 2020 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що недоліки позовної заяви не усунуто, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України позовна заява підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

31 липня 2020 року на зазначену ухвалу суду першої інстанції Крилова О.Л.-представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу від 21 липня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції не могла бути отримана безпосередньо позивачем, оскільки на його юридичну адресу та адресу для листування не направлялася, а станом на 10 липня 2020 року Підлужний А.В. - представник АТ КБ «ПриватБанк», якому було адресовано ухвалу, знаходився у відпустці. На виконання ухвали суду 20 липня 2020 року було направлено на адресу суду заяву про усунення недоліків. Крім того, судом не враховано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, зокрема щодо залишення позовної заяви без руху продовжуються на строк дії карантину.

ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 06 липня 2020 року позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишена без руху, у зв`язку із тим, що представником позивача не виконані вимоги пунктів 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 175 ЦПК України, а саме: не зазначено спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів , який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, позовна заява містить розрахунок відсотків за користування кредитними коштами, але не містить підстав для нарахування вказаних відсотків після винесення рішення. Також позивачем не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 21 липня 2020 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що копія ухвали про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем 10 липня 2020 року, недоліки позовної заяви не усунуті, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України позовна заява підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних справ та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частин першої другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суди повинні ураховувати сформовані Європейським судом з прав людини умови обмеження права особи на доступ до суду, проте, такі умови не можуть зашкоджувати самій суті права на звернення до суду та переслідують легітимну мету і ця мета відповідає потребам суспільства та окремих осіб, такі умови забезпечують розумну пропорційність між встановленими обмеженнями та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях від 13 січня 2000 року в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Як свідчать матеріали справи, ухвала Шевченківського районного суду Харківської області про залишення позовної заяви без руху від 06 липня 2020 року була направлена ОСОБА_2 - представнику АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому безпосередньо позивачу АТ КБ «ПриватБанк» на його юридичну адресу: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, 01001, та адресу для листування: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, 49094, не направлялась.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху, яка була направлена на адресу Підлужного А.В. - представника АТ КБ «ПриватБанк» була ним отримана особисто 27 липня 2020 року, що підтверджується підписом у зворотному повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 20).

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви від 21 липня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала від 06 липня 2020 року отримана 10 липня 2020 року, однак у встановлений судом строк недоліки не усунуто.

Разом із цим, 20 липня 2020 року на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху засобами поштового зв`язку до суду була подана заява про усунення недоліків позовної заяви відповідно до вимог статей 175 і 177 ЦПК України.

В пункті 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, в редакції закону на момент вчинення процесуальної дії, чинному до 17 липня 2020 року, було зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, зокрема щодо залишення позовної заяви без руху продовжуються на строк дії карантину.

Згідно пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, в редакції Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинність 17 липня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, оскільки копія ухвали про залишення позовної заяви без руху була отримана під час дії карантину, строк для виконання вимог ухвали підлягав продовженню на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Повернувши позовну заяву суд першої інстанції вищезазначені положення законодавства не врахував.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Шевченківського районного суду Харківської області від 21 липня 2020 року підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 185, 197, 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду Харківської області від 21 липня 2020 року скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина