Провадження № 2/161/474/20

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

19 листопада 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Будько І.Ю.,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виплату компенсації за плагіатта заборону вчиняти дії, -

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виплату компенсації за плагіатта заборону вчиняти дії.

У заяві посилається на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2020 року, яким позивачу ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог, не вирішено питання розподілу судових витрат під час розгляду справи.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з позивача на користь відповідачів понесені витрати на проведення експертизи в розмірі по 12648 грн. на кожного.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи або з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що при постановленні судового рішення питання про судові витрати, судом були вирішені.

Будь-яких доказів щодо понесення відповідачами судових витрат, до виходу суду до нарадчої кімнати суду представлено не було, клопотань про їх наступне подання, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не було заявлено.

Відтак, суд вважає, що відповідачами порушено встановлений ЦПК України порядок надання документів, щодо розподілу судових витрат.

Отже, враховуючи ту обставину, що додаткове рішення може бути ухвалено лише щодо обставин, які існували на час судового розгляду, однак з певних причин не були вирішені, і не може бути постановлено щодо обставин, які виникли після його ухвалення поза встановленого законом строку, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію судових витрат, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 270 353, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити відповідачу ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виплату компенсації за плагіатта заборону вчиняти дії.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк