П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участі секретаря Єфремової О.В.

сторони:

позивач - Красноармійська місцева прокуратура Донецької області в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області; Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області;

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу прокуратури Донецької області на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 05 вересня 2019 року, постановленого у складі судді Черков В.Г., повний текст складено 09 вересня 2019 року,

в с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог

У квітні 2019 року заступник керівника Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області, Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Багатирської сільської ради 8194,00 грн. в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі внаслідок незаконного вилову риби, стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Донецької області судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 жовтня 2018 року о 00.05 годині на річці Вовча, поблизу с.Новоукраїнка Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, ОСОБА_1 здійснював вилов риби забороненими знаряддями лову - сіткою, виловивши 24 штуки щуки та 2 штуки окуня, загальною вагою 5,0 кг. Головним державним інспектором Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області відносно ОСОБА_1 06 жовтня 2018 року складено протокол за № 001463 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КУпАП. ОСОБА_1 під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення свою провину визнав у повному обсязі. Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 05 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. без конфіскації незаконно добутих водних ресурсів. Штраф відповідачем сплачено 05 грудня 2018 року. При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 питання щодо відшкодування завданої шкоди не вирішено. У добровільному порядку шкоду, заподіяну внаслідок незаконного рибного промислу, ОСОБА_1 не відшкодовано.

Підставою представництва прокуратурою інтересів Держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області та Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області у даній справі зазначає порушення інтересів держави, нездійснення захисту інтересів держави та самоусунення від виконання своїх повноважень суб`єктом владних повноважень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 05 вересня 2019 року у задоволені позову Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області, Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що прокуратура не обґрунтувала і не надала доказів, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Управленням державного агентства рибного господарства у Донецькій області та Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, які є самостійними юридичними особами з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави. Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання такими органами своїх функцій із захисту інтересів держави.

Надходження апеляційної скарги до апеляційної інстанції та її короткий зміст

22 жовтня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла цивільна справа з апеляційною скаргою прокуратури Донецької області на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 05 вересня 2019 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2019 року визначено склад колегії суддів: Гаврилова Г.Л. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Пономарьова О.М.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2020 року визначено склад колегії суддів: Мироненко І.П. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Пономарьова О.М.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки ч.2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає представництво інтересів держави прокурором у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або належним чином не здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Апелянт зазначив, що повноваження звертатись до суду з позовом про стягнення шкоди заподіяної незаконним виловом риби покладено на Управляння Державного агентства рибного господарства у Донецькій області. Однак, вказане повноваження Управлінням не використано, оскільки помилково вважали, що відсутні бюджетні асигнування для сплати судового збору.

Крім того, позивач Багатирська сільська рада Великоновосілківського району Донецької області, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» наділена повноваженнями в галузі бюджету, фінансів у сфері охорони навколишнього природного середовища, а також правом звернення до суду для реалізації повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Однак, законом не передбачено звертатись до суду з позовом про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби за органами місцевого самоврядування.

Тому висновки суду, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень є помилковим, оскільки прокурор звернувся до суду та надав належне обґрунтування порушення інтересів держави, а також підстави для представництва таких інтересів прокурором, забезпечив належними та допустимими доказами. Відповідно до п.4 ст.4 ст.185 ЦПК України відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави є підставою для повернення позовної заяви. Однак, суд не повертав заяву прокурора та відкрив провадження по справі, тим самим підтвердивши підстави для представництва прокурором інтересів держави.

Аргументи учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

2.Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду не надавав.

Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області та Багатирська сільська рада Великоновосілківського району Донецької області надали заяви про розгляд справи без участі їх представників, доводи апеляційної скарги прокуратури Донецької області підтримують у повному обсязі.

З огляду на викладене та вимоги ст.ст.371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури Донецької області Пітерської А.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Відповідно до протоколу № 001463 від 06 жовтня 2018 року, складеного посадовою особою державної інспекції «Рибоохоронного патруля», встановлено, що ОСОБА_1 06 жовтня 2018 року о 00.05 год. на річці Вовча поблизу с.НовоукраїнкаВеликоновосілківського району Донецької області здійснював лов риби забороненим знаряддям сіткою лісковою, незаконно виловлено щуки 24 штуки та 2 штуки окуня, загальною вагою 5,0 кг. У протоколі вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, ст.63 Закону України «Про тваринний світ».

Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 05 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, без конфіскації незаконно добутих водних ресурсів.

Штраф у розмірі 340 грн. відповідачем сплачено 05 грудня 2018 року, що підтверджується копією квитанції.

Розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних обьєктах, проведено на підставі такс для обчислення розміру шкоди, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року. Згідно цього розрахунку, матеріальна шкода, завдана незаконним виловом цінних порід риби складає 8194,00 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права щодо представництва прокурором інтересів держави

Відповідно до ч.2 ст.4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно із ч.1 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

Якщо держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

У судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правововідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п.2 ч.1 ст.2 Закону).

Відповідно до п.2 Рекомендації Rec (2012) і Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенства права.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на стороні однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення від 31 березня 2005 року у справі «Ф.В. проти Франції», заява № 61517/00, п.27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так у справі «Менчинська проти Росії» (рішення від 15 січня 2009 року, заява № 42454/02, п.35), ЄСПЛ висловив таку позицію, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави. Також рішення від 01 квітня 2010 року у справі «Королев проти Росії», заява № 5447/03, п.33.

При цьому, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, п.45).

Тлумачення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, якою на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

У пункті 3 ч.1 ст.131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, таким є Закон України «Про прокуратуру».

У частині 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

Відповідно до п.п.1,2 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Зазначеним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність її захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.185 ЦПК України.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч.4, ч.5 ст.56 ЦПК України).

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16ц (провадження № 14-104цс19).

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, відповідно до якого сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування» матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, доходи місцевих бюджетів та природні ресурси.

Багатирська сільська рада Великоновосілківського району, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування», наділена повноваженнями у галузі бюджету, фінансів та у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Крім того, ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до п.6.16. Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 26 від 19 січня 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 березня 2012 року за № 379/20692, органи рибоохорони мають право самостійно та через органи прокуратури подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області створене постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» як правонаступник Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Донецькій області.

Листом № 3/26.7-12/19 від 02 січня 2019 року Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області повідомило прокуратуру Донецької області про відсутність коштів на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, та про відсутність позову до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів.

При зверненні до суду з даним позовом заступник керівника Красноармійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області та Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області на виконання вимог ч. 4 ст. 56 ЦПК України, в позовній заяві належним чином обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та надав докази не здійснення цим органом захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

У відповідності до ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокуратурою попередньо, до звернення до суду, 11 квітня 2019 року (№ 01-36-2-487), повідомлено Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області та Багатирську сільську ради Великоновосілківського району Донецької області про звернення з позовом до суду.

Отже, прокурором при пред`явлені позову було дотримано процедуру доведення необхідності звернення до суду з даним позовом.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що звернення прокурора до суду відповідає законній меті, оскільки як суспільний, так і державний інтерес беззаперечно присутній. Протиправний вилов риби та невідшкодування заподіяної цим шкоди такому інтересу не відповідає, а невжиття, уповноважених державою органів здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, заходів, спрямованих на усунення порушень чинного законодавства, є очевидним.

Проте, судом вказані обставини, вищенаведені норми законну та правові позиції Верховного Суду залишені без належної уваги. Відкривши провадження у справі і, тим самим, визнавши прокурора процесуальною стороною, суд разом тим, зробив помилковий висновок про відсутність у останнього підстав для представництва інтересів держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області та Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, через що у наслідку ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення по суті спору.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

щодо відшкодування шкоди

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Аналогічні положення закріплено ст.ст.3,5 Закону України «Про тваринний світ», ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Згідно п.9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року №1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Держкомрибгоспом за погодженням з Мінекобезпеки.

Пунктом 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, визначено, що забороняється лов водних живих ресурсів, зокрема: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; без наявності відповідних документів, що дають право на здійснення лову в окремих водоймах.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4, ч.5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 29 жовтня 2018 року у справі № 220/2406/18, що набрала законної сили.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлена протиправність дій ОСОБА_1 , якими завдано шкоду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування такої шкоди шляхом компенсації останнім вартості виловленої незаконним шляхом риби у розмірі 8194,00 грн., який розраховано у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів №1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до п.п.3,4 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, 8194,00 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, судові витрати сплачені у цій справі підлягають перерозподілу.

З відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокуратури Донецької області задовольнити.

Заочне рішенняСелидівського міського суду Донецької області від 05 вересня 2019 року скасувати і ухвалити нове.

Позов заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області, Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області () в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, 8194,00 (вісім тисяч сто дев`яносто чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь прокуратури Донецької області () судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча двадцять одна) грн., сплачений при поданні позову.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: С.А. Зайцева

О.М. Пономарьова