Головуючий у І інстанції Яненко Г.М. Єдиний унікальний номер 220/2159/18
Номер провадження 22-ц/804/491/20
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Биліни Т.І.,

секретар Єфремова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 15 листопада 2019 року, ухвалене в смт. Велика Новосілка Донецької області та повний текст якого складено 28 листопада 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, треті особи: Великоновосілківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Великоновосілківський центр соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_2 , про скасування усиновлення та за зустрічним позовом Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (далі - Великоновосілківська РДА), треті особи: Великоновосілківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Великоновосілківський центр соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_2 , про скасування усиновлення.

Позовна заява вмотивована тим, що на підставі рішення Київського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2006 року вона усиновила ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В свідоцтві про народження її зазначено матір`ю ОСОБА_2 , змінено прізвище « ОСОБА_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ім`я « ОСОБА_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », по батькові « ОСОБА_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Усиновляючи дитину, вона бажала створити велику, міцну родину, подарувати дитині материнську любов, турботу, піклування та захист. Виховуючи ОСОБА_2 вона опікувалася нею, створювала належні умови, влаштувала до школи, утримувала, возила в санаторії з метою оздоровлення, водила на різноманітні гуртки. Проте, незабаром в поведінці ОСОБА_2 стала часто проявлятися агресія по відношенню до неї та інших дітей в школі. На зауваження щодо такої поведінки реагувала нервово, кидаючи іграшки, ламаючи меблі та техніку. За її заявою та за направленням лікарів, ОСОБА_2 була госпіталізована до психіатричної лікарні де перебувала декілька днів. Причиною госпіталізації була знервованість, непосидючість, конфліктність, агресивність, низька успішність. Після перебування у лікарні ОСОБА_2 було встановлено діагноз - гіперкінетичний розлад поведінки, змішаний розлад шкільних навичок. Рекомендовано в тому числі: спостереження у дитячого психіатра за місцем проживання, за показниками коректори поведінки, психолого-метаболічна корекція, продовження навчання за загальноосвітньою програмою та за згодою матері направлення на ПМПК для вирішення питання про місце навчання. З урахуванням постановленого діагнозу та рекомендацій лікувального закладу, ОСОБА_2 була переведена на індивідуальну форму навчання. Психолог школи проводила ряд заходів з проблематики девіантної поведінки учениці: індивідуальні бесіди, діагностика та спостереження. За результатами діагностики Басса - Дарки ОСОБА_2 мала низький рівень агресії та середній рівень індексу ворожості (образливість та підозрілість). Проте, в домашніх умовах ОСОБА_2 все більше почала проявляти агресію по відношенню до неї, повсякчас звинувачувала матір в тому, що вона, недостатньо модно її одягає, не виховує її належним чином, і якщо б її не всиновили, вона б потрапила до іншої, кращої сім`ї і взагалі вона їй ніхто. Крім того, ОСОБА_2 неодноразово висловлювала на її адресу погрози застосування фізичної розправи, бажаючи смерті. ОСОБА_2 , за її підозрою, почала палити, пізно почала повертатися додому, без дозволу брала грошові кошти, ворожо поводилася з сусідами та іншими дітьми, з якими у неї виникали неприязні стосунки. На її думку, вона здійснила всі дії на створення позитивних стосунків для спільного проживання та виконання своїх батьківських обов`язків, проте, взаємна злагода в силу особистих якостей ОСОБА_2 не з`явилася, в результаті чого вона не користується авторитетом у дитини. Вважає, що подальше усиновлення може порушувати інтереси дитини та її, як усиновлювача, у зв`язку з чим просить скасувати усиновлення.

В грудні 2018 року Великоновосілківською РДА подано зустрічний позов про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що усиновлювач ОСОБА_1 , з самого початку була обізнана з медичними висновками про стан здоров`я дитини, її фізичний та розумовий розвиток, їй було надано вичерпну інформацію щодо біологічної сім`ї дитини, їх стану здоров`я, особливостей характеру, поведінки, вона була ознайомлена з правами і обов`язками усиновлювачів, правовими наслідками усиновлення. На їх думку, наявність психіатричного захворювання у дитини не доведено відповідними спеціалістами, лікування дівчинка на даний час не потребує, її реабілітацію тільки розпочато у Великоновосілківському центрі, будь-які результати розвитку хвороби відсутні, тяжкість захворювання і його розвиток у подальшому, ступінь загрози для оточуючих, спадковість і можливість проявів аналогічних захворювань у дитини можливо встановити лише за результатами судово-психіатричної експертизи. На підставі заяви позивачки дитина 27 серпня 2018 року була влаштована до Великоновосілківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де і знаходиться по теперішній час. У центрі з дівчинкою працюють психологи, для неї психологами була розроблена індивідуально-корекційна програма, щодо вирішення проблеми, яка склалася в родині. Відповідно до результатів психологічного спостереження з`ясовано, що неповнолітня дитина характеризується доброзичливим, веселим, досить товариським підлітком; у ставленні до людей, які їй подобаються і відповідають взаємністю, піклується про них і намагається надати допомогу і підтримку, бере активну участь у житті закладу, дотримується правил поведінки, організована. Відповідно до характеристики зі школи дитина навчається у 9-му класі, володіє матеріалом на середньому рівні, заняття відвідує регулярно, приймає активну участь у громадському житті школи, в класі товариська, стримана, дотримується правил поведінки, правопорушень з боку ОСОБА_2 виявлено не було. Під час перебування дитини у центрі, позивачка її жодного разу не відвідала. З метою захисту прав та законних інтересів дитини просили позбавити ОСОБА_1 батьківських прав та стягнути з неї аліменти на користь інтернатного закладу у розмірі половини заробітку (доходу), але не менше 746 грн., починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 15 листопада 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь неповнолітньої ОСОБА_2 на її особисте утримання у розмірі ? частки з усіх її видів заробітку (доходу) щомісячно, але неменше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 1536,80 грн.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову та відмовити у задоволені зустрічного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Великоновосілківською РДА не надано жодного доказу на підтвердження зустрічного позову стосовно невиконання нею батьківських обов`язків, адже дитина перебувала на її вихованні 12 років і за цей час до неї, як до матері дитини, з боку органів опіки та піклування, правоохоронних органів та навчальних закладів жодних претензій не надходило. Крім того, за весь цей час райдержадміністрацією не здійснювався нагляд за умовами проживання та виховання усиновленої дитини. Також зазначала, що суд першої інстанції, не маючи відповідного фаху (експерта-психолога), надав оцінку її методам виховання, а саме звинуватив у неправильному обранні нею підходу до виховання, зокрема зазначив, що вона не доклала зусиль і не вчинила усіх можливих заходів для того, щоб дитина стала повноцінним членом суспільства, могла себе реалізувати. При цьому, судом не вказано, які самі дії вона мала вчинити. Окрім того, відсутній висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, передбачений ст. 19 СК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представники відповідача Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, третіх осіб Великоновосілківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Великоновосілківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей та ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином судовими повістками (т. 2 а.с. 58-60, 62) та просили суд розглянути справу за їх відсутності (т. 2 а.с. 64, 66, 71), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Кузнєцової О.П., які просили скаргу задовольнити, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 . Батько неповнолітньої ОСОБА_2 записаний відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 12).

Рішенням Київського районного суду міста Донецька від 10 лютого 2006 року ОСОБА_1 дозволено усиновити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 записана матір`ю ОСОБА_2 , змінено прізвище « ОСОБА_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ім`я « ОСОБА_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », по батькові « ОСОБА_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Відомості про дату і місце народження ОСОБА_2 залишено без змін. Свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 анульовано (а.с. 11).

З виписного епікризу від 27 грудня 2013 року № 2526 ОСОБА_2 було встановлено діагноз: гіперкінетичний розлад поведінки. Змішаний розлад шкільних навичок. Неорганічний енурез. Рекомендовано, серед іншого, спостереження у дитячого психіатра за місцем проживання, за показниками коректори поведінки, психолого-метаболічна корекція, продовження навчання за загальноосвітньою програмою та за згодою матері направити на ПМПК для вирішення питання про місце навчання (а.с. 15-16).

З характеристики Великоновосілківської ЗОШ І-ІІІ ст. від 25 вересня 2018 року вбачається, що учениця 9-б класу ОСОБА_2 , 2004 року народження навчається в даній школі з 4 класу. За час навчання зарекомендувала себе як не старанна, не здібна, некомунікабельна, проте активна в позашкільній діяльності учениця. Має середні здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам`ять слабо розвинена. Увага - нестійка. До уроків готується несистематично. Не проявляє інтересу до навчання. Має схильність до предметів гуманітарного циклу. Але мовлення розвинуте слабо. Мова невиразна, думки висловлює не чітко, словниковий запас - незначний. Логічне мислення розвинуте, вміє аналізувати, робити правильні висновки. Переважають такі риси характеру: грубість, мовчазливість, наполегливість, норовитість, схильність до незалежності, не користується авторитетом серед однокласників, не є лідером у дружньому спілкуванні. Щоб підвищити авторитет, бере активну участь у громадському житті класу. До доручень ставиться відповідально. Має вади здоров`я. Мати цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання в сім`ї. Надає допомогу класному керівнику. Регулярно відвідує школу (а.с. 21).

В письмовій заяві ОСОБА_12 , яка є сусідкою позивачки, зазначає, що вона знає ОСОБА_1 з 1993 року. З моменту усиновлення ОСОБА_1 доньки ОСОБА_2 , остання влаштовує сварки з матір`ю та з іншими сусідами, веде себе агресивно та зневажливо, як по відношенню до матері, так і до інших сусідів (а.с. 22).

За заявою ОСОБА_1 від 20 серпня 2018 року, неповнолітня ОСОБА_2 з 27 серпня 2018 року перебуває у Великоновосілківському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с 107-109).

За змістом характеристики з Нескученської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Великоновосілківського району Донецької області, де навчалась неповнолітня ОСОБА_2 , дитина володіє матеріалом на середньому рівні, заняття відвідує регулярно, приймає активну участь у громадському житті школи, в класі товариська, стримана, дотримується правил поведінки (а.с. 110).

Згідно з психолого-педагогічної характеристики неповнолітня ОСОБА_2 характеризується доброзичливим, веселим, досить товариським підлітком; у ставленні до людей, які їй подобаються і відповідають взаємністю, піклується про них і намагається надати допомогу і підтримку. За час перебування дитини в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей був визначений рівень розвитку пізнавальних процесів, особові особливості дитини. ОСОБА_2 бере активну участь у житті закладу, дотримується правил поведінки, організована (а.с. 111).

Відповідно до висновку Великоновосілківської райдержадміністраці, з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.ст. 150, 164-166, 180, 181, ч. 2 ст. 182, ч. 5 ст. 183, ст. 184, ст. 191 СК України, визнано за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_2 та стягнути з неї аліменти на утримання дитини (а.с 113).

Відмовляючи у задоволенні позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки є виправданим та доцільним, відповідатиме найвищим інтересам дитини. В той час як скасування батьківства звільнить усиновлювача від обов`язку матеріального забезпечення дитини та призведе до порушення її майнових прав.

З такими висновками не можна не погодитися.

Відповідно до ч.ч. 1-4, 6, 7 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 238, ст. 239 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

У разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків.

Стаття 21 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначає, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку.

Згідно частин першої, другої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута), ратифікованої Законом України № 3017-VI від 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підставу позовних вимог, позивачка ОСОБА_1 посилалася на відсутність взаємної злагоди між нею та усиновленою донькою в силу особистих якостей дитини, що проявляється в агресивній та зневажливій поведінці дитини по відношенню до неї, як прийомної матері, у зв`язку з чим подальше усиновлення може порушувати інтереси дитини та її, як усиновлювача.

Належних та допустимих доказів тому, що усиновлення суперечить інтересам дитини, що між усиновлювачем незалежно від її волі і дитиною склалися стосунки, які роблять неможливим виконання батьківських обов`язків, позивачкою не надано, оскільки пояснення свідків щодо поведінки дитини у побуті не можуть бути єдиним і достатнім доказом у підтвердження таких стосунків.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Великоновосілківської РДА від 07 листопада 2018 року, орган опіки та піклування вважає недоцільним скасування усиновлення та таким, що суперечить інтересам усиновленої дитини (а.с 62-63).

З висновку Великоновосілківської РДА щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав вбачається, що неповнолітня ОСОБА_2 з 27 серпня 2018 року, на підставі заяви матері, знаходиться у Великоновосілкіському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, жодного разу мати її не відвідала. З метою захисту та законних інтересів дитини Великоновосілківська РДА вважає доцільним позбавити ОСОБА_1 батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини.

Обставини, викладені у висновку Великоновосілківської РДА, позивачкою не спростовані.

Отже, на думку апеляційного суду, позивачка з моменту передачі дитини до центру соціально-психологічної реабілітації дітей фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та самоусунулася від подальшого виховання дитини.

Також апеляційний суд звертає увагу, що ключовим питанням при вирішенні справ про скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам дитини. Позивачка не навела таких підстав, обмежуючись виключно порушенням власних прав.

Відповідно до частини першої статті 242 СК України, якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У суді першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не бажає приймати участь у вихованні та утриманні дитини, не бажає налагодити стосунки з дочкою, дитина тривалий час знаходиться на вихованні у реабілітаційному центрі та мати її не відвідує.

Отже, оскільки матеріали справи свідчать про свідоме ухилення матері від виконання батьківських обов`язків стосовно усиновленої нею дитини та для якнайкращого забезпечення інтересів дитини апеляційний суд вважає, що висновок суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_2 є законним та обґрунтованим.

Також, зважаючи на приписи ч. 2 ст. 166, ст. 180 Сімейного кодексу України, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, оскільки матеріали справи не містять підстав для звільнення її від обов`язку утримувати дочку.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального і процесуального права та ухвалене з метою захисту прав дитини.

Згідно з повідомленням начальника відділу планово-фінансової діяльності, обліку та звітності Донецького апеляційного суду (том 2 а.с. 72), грошові кошти у сумі 3 171 грн. 60 коп. згідно квитанції від 28.12.19 р. № 6119, яку надала ОСОБА_1 на підтвердження оплати судового збору за подачу апеляційної скарги, на рахунок казначейства не надходили, а відтак з позивачки у дохід держави необхідно стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3 171 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 15 листопада 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3 171 (три тисячі сто сімдесят одну) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2020 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Т.І. Биліна