Ухвала

20 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 562/2533/19

провадження № 61-10637св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 січня 2020 року у складі судді Чорного І. А. та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року у складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., Хилевича С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення, у якому просить виселити відповідачів із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 із наданням іншого житлового приміщення, що за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 січня 2020 року, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 січня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає як підставу касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.

ОСОБА_1 вважає, що суд застосував положення статті 109 ЖК Української РСР без врахування правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 562/2533/19 та правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 05 листопада 2014 року у справі (провадження №6-158цс14), в якій зазначено, що з припиненням права власності попереднього власника (син відповідача) на спірне нерухоме майно, член сім`ї якого є відповідач, припинилось також право останнього на користування житлом. За таких обставин, право власності позивача на спірну квартиру має бути захищено шляхом виселення з неї відповідача без надання іншого житла.

Також, ОСОБА_1 вважає, що суд застосував положення частини 1 статті 317 ЦК України та частини 1 статті 319 ЦК України, частини 1 статті 391 ЦК України до спірних правовідносин без врахування правових висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 29 січня 2018 року у справі №766/1955/16-ц, від 25 липня 2018 року у справі №638/13030/13-ц, від 25 березня 2019 року у справі №334/5464/14-ц в якій зазначено, що допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення, а тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу необхідно розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк