Справа № 202/6842/18
Провадження № 2/202/149/2020
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

11 лютого 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, відповідно до якої просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на утримання спільних із ним дітей в розмірі 17 460 (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят) грн. 62 коп., що складає Ѕ частину фактично понесених нею витрат на лікування та навчання дітей.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, внаслідок чого мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюбні відносини між сторонами у справі припинені та шлюб розірвано. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2007 року на ОСОБА_2 покладено обов`язок щомісяця сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до повноліття кожного із синів, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожного, починаючи стягнення з 20.08.2007 року. Крім того, вказаним рішенням суду про стягнення аліментів задоволено вимогу ОСОБА_1 про стягнення щомісяця додаткових витрат на лікування та оздоровлення сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом дитинства та знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом «дитячий церебральний параліч» до повноліття у розмірі 100,00 грн., починаючи з 20.08.2007 року. ОСОБА_1 отримує державну допомогу - соціальну пенсію дітям-інвалідам віком до 18 років на сина ОСОБА_6 у розмірі 343,91 грн. та останньою були здійснені додаткові витрати на дітей, а саме на підготовчі курси з англійської мови та послуги стоматолога з лікування зубів у дітей. Додаткові витрати на підготовчі курси з англійської мови для сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складають 24 326,00 грн. та полягають у витратах на оплату 1, 2, 3 курсів та придбання необхідних підручників та навчальних матеріалів, за період навчання з 2014 по 2018 роки. Додаткові витрати на лікування у стоматолога для синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складають 10 595,23 грн. Загалом додаткові витрати на утримання дітей склали 34 921,23 грн., половину з яких ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 , що і зумовило її звернення до суду з відповідною позовною заявою про стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2018 року, головуючим суддею у справі визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 02 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
22 грудня 2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, відповідно до якої позивач за зустрічною позовною заявою просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь додаткові витрати на дітей синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 25 937,85 грн. та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 перебував з ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2002 року по 04 грудня 2006 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2006 року шлюб між ними було розірвано. В шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилось двоє синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Син ОСОБА_4 - дитина з інвалідністю, з народження хворіє на тяжке захворювання - дитячий церебральний параліч. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто щомісячно аліменти на утримання обох синів у розмірі по ј частині всіх видів заробітку на утримання кожного із них, тобто 50% його доходів, а також стягнуто додаткові витрати на лікування та оздоровлення сина ОСОБА_4 в розмірі 100,00 грн. щомісячно. ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві зазначив, що аліменти та додаткові витрати на оздоровлення та лікування сина ОСОБА_6 сплачуються ним регулярно, заборгованість із зазначених виплат відсутня. Щомісячно ОСОБА_1 отримує аліменти на утримання синів в розмірі 4 500,00 грн. та по 100,00 грн. на оздоровлення та лікування сина ОСОБА_6 та окрім того, остання отримує у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» призначену сину ОСОБА_6 державну соціальну грошову допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років в розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, яка постійно зростає та з 01.12.2018 року становить 1497,00 грн. щомісячно, а не 343,00 грн., як недостовірно вказує ОСОБА_1 у первісній позовній заяві. Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що його додаткова участь в утриманні дітей не обмежується виплатою аліментів у розмірі 100,00 грн. На протязі всіх років, що діти проживають із матір`ю, ОСОБА_2 приймає активну участь у вихованні дітей, в їх матеріальному забезпеченні та додаткових витратах, необхідних для лікування та оздоровлення, навчання сина ОСОБА_6 , для чого ним придбано ноутбук та планшет, необхідний йому для занять, та фінансування спортивних занять ОСОБА_7 . Окрім того, сини бувають у нього вдома, нерідко разом із ним проводять вихідні, а канікули проводять у матері ОСОБА_2 , тобто у своєї бабусі. Крім того, позивач за зустрічною позовною заявою зазначив, що син ОСОБА_6 у зв`язку із тяжкістю захворювання потребував систематичного спеціалізованого лікування в спеціалізованому лікувальному закладі та таким чином на оплату санаторного та амбулаторного лікування ним витрачено 48 082,50 грн., із яких 5488,00 грн. за оплату курсу лікування в військовому санаторію в м. Євпаторія, 42 594,50 грн. - за сім курсів реабілітації (лікування) в ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування», яка розташована в м. Трускавець. Окрім того, ОСОБА_2 оплачував проїзд в м. Трускавець і назад сина ОСОБА_6 та своєї матері, із яких оплата проїзду ОСОБА_6 складає 460,15 грн., оплата проїзду ОСОБА_8 - 678,14 грн. Крім того, позивачем за зустрічною позовною заявою оплачувалось харчування ОСОБА_6 із бабусею в м. Трускавець та проживання їх по договору найму в приватному будинку, які останній може підтвердити частково на суму 2 654,91 грн. Отже загальна сума додаткових витрат, понесених ОСОБА_2 на оплату лікування ОСОБА_6 , складає 51 875,70 грн., половину з яких він просить стягнути з ОСОБА_1 , тобто 25 937,85 грн.
22 грудня 2018 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 на первісний позов ОСОБА_1 , відповідно до якого просить відмовити в задоволенні первісного позову, посилаючись на те, що вказані позовні вимоги є безпідставними, оскільки вибір місця додаткових занять, схильність до них дитини, розмір оплати, вибір лікувального закладу повинні попередньо узгоджуватися з батьком дитини, як і детальне обґрунтування необхідності цих додаткових витрат, доведення того, що це є бажання дитини або необхідність, а не забаганка матері. Вимагаючи відшкодування половини від витрат на оплату ОСОБА_9 англійської мови в розмірі 24 326,00 грн., на думку ОСОБА_2 , позивач по первісному позову ніяким чином не обґрунтувала необхідність для сина ОСОБА_7 прослуховування підготовчого та 1, 2, 3 курсів в 2014 - 2018 роках та ще й в Школі англійської мови, вартість навчання в якій є дуже суттєвою, особливо враховуючи, що сама позивач ОСОБА_1 - вчитель англійської мови та займається репетиторством, тому могла сама додатково займатися із сином, якби в цьому була необхідність. На думку ОСОБА_2 на даний час поглиблені знання англійської мови сину не потрібні, вони були б доцільніші перед закінченням школи. Зараз же доцільним були б заняття у футбольній секції, до чого у його сина ОСОБА_7 дійсно було покликання. Також зазначив, що безпідставними та неузгодженим із ним були і витрати на лікування у стоматолога обох синів. Ніякої необхідності лікування їх у приватного стоматолога не було. Проблеми із зубами сина ОСОБА_6 виникають регулярно, з зв`язку з чим йому провели операцію та два рази лікували зуби в КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 8» та він мав намір продовжити лікування сина там і надалі після покращення свого матеріального становища, що було проігноровано з боку ОСОБА_1 . На думку відповідача по первісному позову, в державній стоматологічній клініці можливе було і лікування сина ОСОБА_7 , якби в цьому дійсно була необхідність, про що його позивач взагалі не повідомила. Крім того, на думку ОСОБА_2 , позивач по первісному позову ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів того, що його матеріальне становище дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат на дітей, адже на даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, від якого вони мають двох дітей та на даний час його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином, на його утриманні перебуває дружина та двоє їх спільних дітей, що свідчить про його скрутне матеріальне становище. Крім того, ОСОБА_2 звернув увагу суду на те, що його мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є пенсіонеркою та в квітні 2016 року внаслідок травми отримала закритий перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням, у зв`язку із чим втратила можливість самостійно рухатись та на її лікування ОСОБА_2 витрачає особисті кошти.
26 грудня 2018 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, об`єднавши в одне провадження та здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження.
14 січня 2019 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог останнього, посилаючись на те, що всупереч своїм твердженням у зустрічній позовній заяві, ОСОБА_2 не приймає активної участі у вихованні синів. Більше того, звернула увагу суду на те, що між нею та ОСОБА_2 склались неприязні стосунки, внаслідок чого останній неодноразово завдавав їй тілесних ушкоджень. У відзиві ОСОБА_1 спростувала доводи ОСОБА_2 щодо оплати харчування в період перебування сина ОСОБА_6 із бабусею в м.Трускавець та проживання їх по договору найму в приватному будинку та зазначила що ОСОБА_2 не поніс жодних витрат на забезпечення відвідування сином ОСОБА_7 секції з футболу. Також зазначила, що з 18 вересня 2017 року сини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відвідують тренажерну залу, у якій продовжують займатись 1 (один) раз на тиждень та ці заняття сплачуються лише нею, загальна вартість яких становить 2 795,00 грн.
13 лютого 2019 року ОСОБА_2 через канцелярію суду подав заяву про збільшення зустрічних позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на його користь додаткові витрати на синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 32 207,00 грн., які обґрунтовані тим, що в період з 2009 по 2014 рік, зокрема, під час виїзних турнірів, як гравцю ДЮСК «Океан» ОСОБА_2 придбав сину Євгену: взуття для футболу вартістю 540,00 грн.; оплата проїзду, харчування та проживання сина ОСОБА_5 під час його участі у виїзному футбольному турнірі в Іспанії в період із 07 по 12 червня 2014 року в розмірі 12 000,00 грн. Загальна сума понесених витрат на сина ОСОБА_7 складає 12 540,00 грн. Також додатково були понесені витрати на лікування сина ОСОБА_6 , а саме проїзд до місця лікування та харчування в сумі 51 875,70 грн., та таким чином загальна сума додаткових витрат на утримання синів складає 64 780,70 грн., половину з яких ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 у розмірі 32 207,00 грн. та у випадку повного або часткового задоволення основного та зустрічного позовів провести взаємозалік стягнених сум зі стягненням суми перевищення із однієї сторони на користь іншої сторони.
13 лютого 2019 року на адресу суду надійшла відповідь ОСОБА_2 на відзив ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що у цьому відзиві окрім особистої думки ОСОБА_1 , яка на його думку нічим не підтверджена, не містить ніякої доказової бази та звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 витрачає кошти не узгоджуючи із ним зокрема їх розмір, необхідність та доцільність.
14 лютого 2019 року в судовому засіданні позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 надано позовну заяву про стягнення додаткових витрат на дитину в новій редакції зі збільшенням позовних вимог, відповідно до якої вона просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину понесених додаткових витрат на дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у розмірі 21 740,74 грн., які вмотивовані тим, що дійсно за рішенням суду з відповідача за первісним позовом стягувались аліменти на утримання синів, однак на даний час аліментів та її заробітної плати недостатньо для утримання двох синів, яким на теперішній час виповнилось по 16 (шістнадцять) років та вона несе додаткові витрати на утримання дітей. Так, син ОСОБА_6 є особою з інвалідністю з дитинства 3 групи та йому призначена пенсія по інвалідності. В той же час, ОСОБА_6 потребує особливих додаткових витрат, а саме: придбання лікарського препарату «Нообут», який був призначений останньому у період проходження лікування в умовах стаціонару у Комунальному закладі «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня № 5» Дніпровської обласної ради у період з 29 жовтня 2018 року по 05 листопада 2018 року. Вартість вказаного препарату становить 924,85 грн., половину від якої повинен понести відповідач ОСОБА_2 , та яка складає 462,43 (924,85 : 2). Окрім того, у сина ОСОБА_6 поганий стан здоров`я зубів, що пов`язано з його хворобою та у період з квітня по грудень 2018 року та у січні 2019 року він потребував лікування зубів, за яке ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти в загальному розмірі 6 100,00 грн., половину від якої вона просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 , що складає 3050,00 грн. Також син ОСОБА_6 за рекомендаціями лікарів, потребує постійного займання фізичними вправами, фізичною культурою та у період з вересня 2017 року по лютий 2019 року він займався у фітнес - центрі Аякс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За заняття сина ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , понесла додаткові витрати та передбачувані додаткові витрати за період з 18 вересня 2017 по 05 липня 2019 років в сумі 2 795 грн., половину з яких вона просить стягнути з ОСОБА_2 , що становить 1 397,50 грн. Таким чином, загальна сума додаткових витрат на сина ОСОБА_6 , понесена ОСОБА_1 складає 9819 грн. 86 коп., від якої розмір половини зазначених витрат складає 4 909 грн. 93 коп., які, на її думку, повинен понести батько ОСОБА_6 - відповідач ОСОБА_2 .
Також додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, пов`язаними з розвитком здібностей дитини, її хворобою потребував й син ОСОБА_7 , зокрема витрати, пов`язані з розвитком здібностей дитини з вивчення англійської мови, оскільки останній неодноразово приймав участь у конкурсах з англійської мови та набирав високі бали та загальна сума навчання у школі разом з придбаними для навчання підручниками складає 24 326,00 грн., половину з яких в сумі 12 163,00 грн. повинен нести також батько сина - відповідач ОСОБА_2 . Крім того, син ОСОБА_7 також потребував лікування зубів, стан яких був незадовільним, тому на його лікування ОСОБА_1 також понесла витрати з послуг лікаря - стоматолога в загальній сумі розміром 5795 грн. 23 коп., та половину з яких у розмірі 2897,61 грн. має бути відшкодовано відповідачем. У зв`язку з погіршенням зору, син ОСОБА_7 у 2013 році пройшов платну діагностику в ДОКОБ м. Дніпра та йому був виписаний рецепт на придбання окулярів та лікування. З 2014 року він перебував на обліку ДЦПМСД № 8 Державна амбулаторія № 1-3 за місцем свого проживання та проходив там курс лікування та оскільки курс лікування у комунальному медичному закладі не приніс ніяких результатів та зір у ОСОБА_7 продовжував знижатись, тому у 2015 році у цьому ж закладі був проведений курс лікування повторно, який, нажаль, теж позитивних наслідків не приніс. ОСОБА_1 , вимушена була звернутись до ТОВ «ОЦ Новий зір», розташований по вул. В. Жуковського, 21А в м. Дніпрі за консультацією та діагностикою сину Євгену, якому відразу було призначено апаратне лікування, очні краплі та вітаміни та на даний курс лікування, обстеження та діагностику на сина ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , сплатила додаткові витрати, які викликані особливими обставинами на лікування в сумі 3 540,39 грн., половину витрат від яких повинен нести відповідач ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_7 , що складає 1770, 20 грн. Таким чином, загальна сума додаткових витрат на сина ОСОБА_7 , понесена ОСОБА_1 складає 33 661 грн. 62 коп., половину з яких у розмірі 16 830,81 грн. має бути відшкодовано на її користь відповідачем по первісному позову ОСОБА_2
25 березня 2019 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 , відповідно до якого просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що вказані вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими.
27 травня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 на відзив ОСОБА_1 на уточнений зустрічний позов, відповідно до якого зазначив, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які б підтвердили його спроможність забезпечити повну оплату додаткових витрат на дітей.
30 травня 2019 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Позивач по первісному позову ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, та просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 . Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені в уточненій позовній заяві та у відзиві на зустрічну позовну заяву.
Відповідач по первісному позову ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні первісного позову частково, частково визнавши вимоги з приводу лікування зору сину Євгену, в іншій же частині вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими. Зустрічну позовну заяву просив задовольнити, посилаючись на доводи, що у ній наведені.

Представник відповідача по первісному позову адвокат Терещенко Т.М. в судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та пояснила що ОСОБА_2 частково погоджується із витратами пов`язаними на лікування зору сина ОСОБА_7 . Просила задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 . Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені в уточненій зустрічній позовній заяві, у відзиві на первісну позовну заяву та у відповіді на відзив за зустрічною позовною заявою.

Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , дослідивши всі матеріали справи в сукупності, вважає що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В ході судового розгляду встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2006 року було розірвано (т.1, а.с.166). 17 квітня 2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т.1, а.с.8).
Від цього шлюбу позивач та відповідач мають двох синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком яких відповідно до запису в свідоцтві про народження дітей в графі батьком записаний ОСОБА_2 та матір`ю зазначено ОСОБА_1 (т.1, а.с.6-7).
Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-інвалідом з дитинства з діагнозом «дитячий церебральний параліч» та має 3 (третю) групу інвалідності, що підтверджено пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 05 грудня 2018 року (т.1, а.с.198).
За рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 вересня 2007 року на ОСОБА_2 покладено обов`язок щомісяця сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до повноліття кожного із синів, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожного, починаючи стягнення з 20.08.2007 року. Крім того, вказаним рішенням суду про стягнення аліментів задоволено вимогу ОСОБА_1 про стягнення щомісяця додаткових витрат на лікування та оздоровлення сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом дитинства та знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом «дитячий церебральний параліч» до повноліття у розмірі 100,00 грн., починаючи з 20.08.2007 року (т.1, а.с.27).
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Виходячи з вищенаведеного, як встановлено в судовому засіданні, обидва батьки дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приймають участь у додаткових витратах на дітей, у зв`язку із чим як первісна позовна так і зустрічна позовна заява підлягають частковому задоволенню.
Так, частково задовольняючи первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, а саме фіскальним чекам на підтвердження витрат, пов`язаних із придбанням ліків для сина ОСОБА_6 у розмірі 924,85 грн., лікування зубів ОСОБА_6 у розмірі 6 100,00 грн. Щодо занять ОСОБА_6 у фітнес - центрі Аякс, то суд відмовляє в цій частині первісного позову про включення витрат на заняття фізичними вправами у вказаному фітнес-центрі у розмірі 2 795 грн. до складу додаткових витрат і вважає, що вони не можуть бути стягнуті з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи відсутні належні підтвердження того, що цей фітнес-центр має відповідні сертифікати та спеціалізуються на проблемах, викликаних хворобою, яку має ОСОБА_6 , та відповідно відсутні докази про наявність у цьому фітнес-центрі сертифікованих тренерів. Таким чином, загальна вартість додаткових витрат на сина ОСОБА_6 , які понесла ОСОБА_1 та які підтверджені матеріалами справи та визнаються судом як додаткові складає 7024,85 грн., половина з яких у розмірі 3 512,43 грн. підлягає стягненню з відповідача по первісному позову ОСОБА_2 як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні ж вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення додаткових витрат на сина ОСОБА_7 повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджені відповідними матеріалами справи.
Так, з приводу додаткових витрат на заняття англійською мовою, то матеріалами справи підтверджено, що спільна дитина сторін у справі ОСОБА_7 неодноразово приймав участь у конкурсах з англійської мови та набирав високі бали, що підтверджується сертифікатами учасника конкурсів від 17 грудня 2013 року та 25 листопада 2015 року, які були проведені у центрі творчих ініціатив «Клєвєр» Донбаського державного педагогічного університету. Окрім того, ОСОБА_7 26 жовтня 2018 року у Дніпропетровському технологічному університеті успішно приймав участь у командній роботі над проектом «Натхненні мрією, відповідальні за майбутнє» у роботі українсько-литовської команди молодих соціальних підприємців - промоутерів європейських цінностей серед молоді, яка бере участь у бізнесі на англійській мові, що підтверджується сертифікатом. Відповідно до характеристики, наданої на учня 10-А класу КЗО «СЗШ №10 ім. І.І. Манжури» ДМР на ОСОБА_5 вчителем англійської мови, він має філологічні здібності до вивчення англійської мови, у нього є інтерес та мотивація до подальшого, але ж поглибленого вивчення мови в контексті безперервного навчання, мріє вчитись за кордоном та розглядає варіанти вступу до вузів з міжнародними програмами обміну студентів, в п`ятому класі (2013 рік) ОСОБА_7 приймав участь у всеукраїнському конкурсі знавців англійської мови «Гринвіч», у шостому класі (2014 рік) поступив на підготовче відділення англійської школи ім. Валерія Солового м. Дніпра та вже у 2015 році знову приймав участь у всеукраїнському конкурсі знавців англійської мови «Гринвіч», де став срібним учасником, в 2016 році ОСОБА_7 приймав участь у конференції на відкритій презентації на англійській мові з представниками чеських університетів за міжнародною програмою, яка присвячена року англійської мови в Україні та у цьому ж році команда школи, куди входив ОСОБА_7 приймала активну участь у міжнародній конференції між євроклубами шкіл міста, яку проводив Дніпропетровський Університет ім. Альфреда Нобеля, а у 2018 році приймав активну участь у командній роботі українсько-литовського проекту та отримав сертифікат.
Згідно з довідкою ОСОБА_11 (т.1, а.с.10), ОСОБА_12 прослухав підготовчі курси та 1,2,3 курси у школі, за що ОСОБА_1 , було сплачено за 2014 - 2015 роки грошові кошти в сумі 4 840 грн., за 2015-2016 роки в сумі 5 120 грн., за 2016-2017 роки в сумі 7001,00 грн.), за 2017-2018 роки у сумі 6 700 грн. Для навчання у школі були придбані підручники та методичні посібники на суму 665,00 грн. (т.1, а.с.12-14).
З приводу додаткових витрат на лікування зубів у сина ОСОБА_7 , суд виходить з того, що у зв`язку з їх незадовільним станом та необхідністю лікування, ОСОБА_1 доцільно витрачено 5795, 23 грн. на послуги стоматолога для сина саме у клініці фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , що суд приймає до уваги та враховує як додаткові витрати на дитину. Зазначені витрати підтверджуються актами виконаних робіт від 13 березня 2018 року № 287 та від 23 березня 2018 року № 288 (т.1, а.с. 15, 16) та квитанція на суму 395, 23 грн. (т.1, а.с.21).
Таким чином, загальна сума додаткових витрат на сина ОСОБА_7 , понесена ОСОБА_1 складає 33 661 грн. 62 коп., половину з яких у розмірі 16 830,81 грн. має бути відшкодовано на її користь відповідачем по первісному позову ОСОБА_2 як батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову про стягнення додаткових витрат на дитину, а тому стягує з ОСОБА_2 половину підтвердженої доказами суми, витраченої ОСОБА_1 на придбання ліків, відвідування дитиною ОСОБА_9 англійської мови, лікування зубів та зору. Таким чином, загальний розмір грошових коштів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_15 в порядку відшкодування додаткових витрат на дітей становить 20 343,24 грн.
З приводу часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей суд виходить з наступного. В ході судового розгляду та матеріалами, наданими позивачем за зустрічною позовною заявою підтверджено, що ОСОБА_2 , як батько дітей, також приймав участь у додаткових витратах на їх утримання. Так, на сина ОСОБА_7 , ОСОБА_2 додатково витратив грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн., які обумовлені його здібностями в області футболу. Зустрічні ж позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на сина ОСОБА_6 у розмірі 25 937,85 грн., що становить половину його витрат на лікування та харчування сина у період перебування у військовому санаторії м.Євпаторія та проходження курсу реабілітації в ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування», яка розташована в м.Трусковець, не підлягають задоволенню, оскільки позивач по зустрічній позовній заяві просить стягнути грошові кошти за період з 2007 року, які в ході судового розгляду ані матеріалами справи, ані показами свідків не були підтвердженні. Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вказали на те, що кошти на лікування ОСОБА_6 в санаторіях надавались не тільки сторонами по справі, але й їх родичами та фондами.
Відповідно до довідки ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» в м.Трускавець № 634/1-399 від 04 липня 2018 року ОСОБА_4 проходив курс реабілітації (лікування) в ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» у період з 03 грудня 2008 року по 15 грудня 2008 року, у період з 27 травня 2013 року по 06 червня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 04 січня 2014 року, з 16 червня 2014 року по 28 червня 2014 року, з 20 квітня 2015 року по 02 травня 2015 року на загальну суму 30 724,50 грн. та довідки ТзОВ «Інститут проблем медичної реабілітації» № 9/1-9 від 04 липня 2018 року, ОСОБА_4 пройшов курс реабілітації (лікування) у період з 27 лютого 2012 року по 10 березня 2012 року та з 08 жовтня 2012 року по 20 жовтня 2012 року, загальна вартість якого склала 11 870,00 грн. (т.1, а.с.47-48). Також в матеріалах справи містяться квитанції про придбання продуктів харчування (т.1, а.с.49) та квитанція до прибуткового касового ордеру Військової частини НОМЕР_2 за якою сплачено 5000,00 грн. на придбання пітвки (т.1, а.с.46). В той же час, зі змісту вказаних довідок та квитанцій неможливо ідентифікувати ким саме проводилась оплата курсів реабілітації ОСОБА_4 та додаткових витрат, пов`язаних із проходженням реабілітації.
Таким чином, загальний розмір грошових коштів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку відшкодування додаткових витрат на дітей становить 12000,00 грн., як такі що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Щодо проведення взаємозаліку сум, то суд виходить з того, що зарахування зустрічних позовних вимог як взаємозалік не підпадають під дію ст.602 ЦК України, тому суд не вбачає підстав для його проведення.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що первісна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, та зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та Законом України «Про судовий збір», відповідно до якого позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., як відповідача за первісною позовною заявою ОСОБА_1 , яку як позивача звільнено від сплати судового збору та стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., як відповідача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , якого як позивача звільнено від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 183, 185 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 141, 247, 258-259, 263-265, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) фактично понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в загальній сумі 3512,43 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) фактично понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в загальній сумі 16830,81 грн.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) фактично понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в загальній сумі 12000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 24 лютого 2020 року.

Суддя Л.П. Слюсар