2/465/97/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17.02.2020 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючогосудді- Кузь В.Я.

при секретарі-Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики в розмірі 168372,05 гривень , трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 7491,13 гривень; процентів визначених на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 49431,86 гривень; судових витрат у розмірі 2605, 35 гривень, а також витрат на правовоу допомогу у розмірі 7000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.05.2016 р. відповідач взяв у борг у нього, ОСОБА_1 грошові кошти у сумі, що еквівалентна 5555 Євро, із зобов`язанням повернути їх до 11.12.2016 р.

Станом на момент подання даного позову, Відповідачем не виконано своїх зобов`язань взятих на себе відповідно до складеної 11.05.2016р. розписки.

Відтак, просить стягнути із відповідача заборгованість за розпискою.

Окрім того, із посиланням на вимоги ст. 625 ЦК України, позивач також просить стягнути 3 річних від суми позики, проценти визначених на рівні облікової ставки НБУ , судові витрати з розгляду справи, а також витрати на правову допомогу.

В чергове судове засідання представник позивача не прибув , подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Не заперечив проти прийняття заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності суду не надав.

Згідно ч. 4ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача , дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає , що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Так, судом встановлено, що 11.05.2016р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти в сумі 5555 Євро, із зобов`язанням повернути їх до 11.12.2016р., про що було складено розписку в присутності свідка ОСОБА_3 .

В термін до 11.12.2016р. грошове зобов`язання не було виконано , як і станом на час подання позову до суду.

Приписами ч. 1ст. 1046 ЦК України,встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч. 2ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України,позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, за курсом НБУ станом на 21.05.2018 року (30,31 грн. за 1 Євро) розмір заборгованості складає: за розпискою від 11.05.2016 р. - сума основного боргу в розмірі 168372,05 гривень.

Надані позивачем в борг відповідачу грошові кошти, відповідач не повернув, доказів на підтвердження виконання свого обов`язку щодо повернення грошових коштів позивачу, суду не надав, а відтак сума боргу підлягає стягненню із відповідача.

Відповідно дост. 526 ЦК України,зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зіст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, згідност. 536 ЦК України,за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року Справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18 виклала позицію, відповідно до якої вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, позивач мав право на отримання відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України протягом дії договору позики (розписки) з 11.05.2016 року до 11.12.2016 року, а не після закінчення строку його дії, як він про це просить у наданому розрахунку.

Відтак, згідно наданих позивачем розрахунків, із відповідача підлягають стягненню проценти за користування коштами позивача, відповідно до облікової ставки НБУ за період з 11.05.2016 року по 11.12.2016 року в сумі 15782,83 гривні.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України).

Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за вказаним вище договором позики (розпискою) від 11.05.2016 року не виконав та суму боргу не повернув.

Так, суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив прострочення виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 12.12.2016 року ( момент коли у відповідача виник обов`язок повернути кошти за розпискою) по 21.05.2018 року ( момент звернення до суду із позовом) в порядку ст. 625 ЦК України, що становить 7491, 13 грн.,

Вирішуючи клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 133 ч.3 ЦПК України,витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно зі ст.137 ч.2 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката,в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу ,повязану зі справою, включаючи підготовку до ї їрозгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Договором про надання правової допомоги № 18/22 від 11.05.2018 року, укладеним між адвокатом Адвокатським об`єднанням « Дефендо» та ОСОБА_1 та Актом приймання передачі наданих послуг за Договором зазначено, що ОСОБА_1 оплатив вартість послуг адвоката у розмірі 7000, 00 грн., а саме: попереднє опрацювання матеріалів справи 1500 гривень, опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини 2000 гривень, підготовка позовної заяви про стягнення боргу 2500 гривень, підготовка заяви про забезпечення позову 1000 гривень.

Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України,для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістомст. 141 ч.2 ЦПК України,витрати на правничу допомогу у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що витрати, понесені позивачем, повязані з розглядом справи; розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, та вважає за необхідно повністю задовольнити клопотання позивача, стягнувши з відповідача на його користь 7000 грн. 00 коп. витрати на правничу допомогу.

Питання про розподіл судових витрат підлягають вирішенню згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Зокрема, позивачем було сплачено 2252, 95 гривень судового збору за подання позову до суду, а також 352, 40 гривень за подання заяви про забезпечення позову, а всього 2605,35 гривень.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, із відповідача слід стягнути сусу судового збору у розмірі 2268,86 ( 1916,46 грн. + 352,40 грн.).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.12,258,259,263-265,268 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою,про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 ) суму коштів за розпискою від 11.05.2016 року у сумі 168372 ( сто шістдесят вісім тисяч триста сімдесят дві) гривні 05 копійок; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 7491 ( сім тисяч чотириста дев`яносто одну) гривню 13 копійок; проценти за договором позики визначені на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 15782 ( п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 83 копійок, а всього стягнути суму у розмірі 191646 ( сто дев`яносто одну тисячу шістсот сорок шість) гривень 01 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 ( сім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір з розгляду справи у розмірі 2268 ( дві тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 86 копійок.

Рішення може бути оскаржене відповідачем до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. Кузь