ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року м. Чернівці

справа № 715/808/19

провадження №22-ц/822/144/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанська Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глибоцької селищної ради, ОСОБА_3 про визнання права користування земельною ділянкою, визнання протиправними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Маковійчук Ю.В.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Глибоцької селищної ради, ОСОБА_3 про визнання права користування земельною ділянкою, визнання протиправними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_5 , які проживали в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Після смерті батьків у будинку залишились проживати позивач, його брати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_8 . У подальшому брати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_8 померли, єдиним спадкоємцем першої черги залишився тільки він (позивач).

Зазначав, що він має намір приватизувати земельну ділянку, що була виділена його батьку ОСОБА_1 для будівництва житлового будинку, однак нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів.

Вказував, що рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради №6/41 від 05 липня 1995 року ОСОБА_9 виділено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво у розмірі 0,07 га по АДРЕСА_2 , відмінивши по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради №6/26 від 03 липня 1996 року йому, ОСОБА_1 , виділено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво у розмірі 0,07 га по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради №1/4 виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , розміром 0,07 га, відмінивши рішення №5/40 від 05 липня 1995 року та рішення №6/26 від 03 липня 1996 року, видане на ім`я ОСОБА_1 , згідно поданих заяв.

Вказана ділянка відповідно до рішення V сесії Глибоцької селищної ради V скликання №61-5/06 від 24 жовтня 2006 року перебуває у власності ОСОБА_3 .

Вважав, що рішення селищної ради про передачу земельної ділянки ОСОБА_3 є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки спірна земельна ділянка не могла бути передана ОСОБА_9 , так як він ніяких заяв про відмову від земельної ділянки не подавав, крім того на момент прийняття вказаного рішення на земельній ділянці знаходився успадкований ним будинок. Відповідачка ОСОБА_3 не є спадкоємцем жодної черги, тому не може претендувати на спірну земельну ділянку після смерті його батьків.

Посилаючись на вказані обставини просив суд:

визнати за ним, ОСОБА_1 , право на користування земельною ділянкою площею 0,07 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 ;

визнати протиправним та скасувати рішення №1/4 Глибоцької селищної ради від 03 лютого 1999 року, яким виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , розміром 0,07 га, відмінивши рішення №5/40 від 05 липня 1995 року та рішення №6/26 від 03 липня 1996 року, видане на ім`я ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати рішення V сесії Глибоцької селищної ради V скликання №61-5/06 від 24 жовтня 2006 року про передачу безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, за адресою АДРЕСА_1 ;

скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Посилається на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Встановлені судом обставини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача- ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_5 , які проживали в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння № 609 від 20 жовтня 1961 року будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 , однак внаслідок руйнування, не підтримання будинку в належному стані він повністю зруйнований та перестав існувати, а його залишки розібрано.

Вказані обставини встановлені постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2018 року, а тому в силу ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 22 лютого 1991 року №2/10 виділено ОСОБА_9 земельну ділянку під будівництвом нового житлового будинку площею 700 кв. м. (а.с.127).

Рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 05 липня 1995 року 6/41 ОСОБА_9 виділено земельну ділянку площею 0,07 га по АДРЕСА_2 , відмінивши АДРЕСА_1 (а.с.128).

Рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 03 липня 1996 року 6/26 виділено позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво, площею 0,07 га, по АДРЕСА_1 (а.с.129-131).

Рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 03 лютого 1999 року 1/4 виділено ОСОБА_9 земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку, площею 0,07 га, по АДРЕСА_1 відмінивши рішення 5/40 від 05 липня 1995 року та рішення 6/26 від 03 липня 1996 року, видане на ім`я ОСОБА_1 згідно поданих заяв (а.с.132-133).

Рішенням Глибоцької селищної ради від 24 жовтня 2006 року № 61-5/06 припинено право ОСОБА_9 на користування земельною ділянкою, площею 0,07 га по АДРЕСА_1 , відмінивши рішення №1/4 від 03 лютого 1999 року. Вилучену земельну ділянку зараховано в запас селищної ради (а.с.134-138).

Цим же рішенням передано вказану земельну ділянку ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті його батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , і вважає, що має право на земельну ділянку, площею 0,07 га, по АДРЕСА_1 , на якій раніше був розташований житловий будинок, у порядку спадкування.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права

За змістом частин четвертої, п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 549 ЦК Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Рішенням Глибоцького районного суду від 11 січня 2018 року встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в володіння та управління спадковим майном за адресою АДРЕСА_1 . Рішення в цій частині ніким не оскаржувалось, тому набрало законної сили (а.с.12-19).

Спадковим майном на момент відкриття спадщини був житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 на праві особистої власності.

У ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з п.п.2, 3 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію у часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної сили у часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це у законі або іншому нормативно-правовому акті.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» у власності членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, можуть бути майстерня, інше мале підприємство у сфері побутового обслуговування, торгівлі, громадського харчування та інших галузях господарської діяльності, жилі будинки і господарські будівлі, машини, устаткування, транспортні засоби, сировина, матеріали та інше майно, потрібне для самостійного ведення господарства.

Відповідно до статті 1 Земельного Кодексу УРСР 1922 року, чинного на час відкриття спадщини, усі землі в межах УРСР були власністю держави.

Пунктом 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння № 609 від 20 жовтня 1961 року, будинок в АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 .

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2018 року було встановлено, що внаслідок руйнування, не підтримання будинку у належному стані він перестав існувати, а залишки його розібрано.

Таким чином, за умов, що вказана земельна ділянка перебувала лише у користуванні спадкодавця та була державною власністю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірна земельна ділянка не відносилась до предмета спадкування.

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання недійсним оскаржуваного позивачем рішення органу місцевого самоврядування, зокрема відсутність тих підстав, з якими позивач пов`язує недійсність відповідного рішення Глибоцької селищної ради про передачу спірної земельної ділянки у користування ОСОБА_9 .

Частиною другою статті 15 ЦК України передбачено, що особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 19 ЗК України 1990 року, сільські селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Судом встановлено, що після смерті батьків, на підставі рішення виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 03 липня 1996 року №6/26, за заявою позивача спірна земельна ділянка була виділена йому під індивідуальне житлове будівництво (а.с.22). Після прийняття вказаного рішення жодних дій щодо оформлення речових прав щодо вказаної земельної ділянки, позивачем не здійснено.

Водночас за згодою позивача рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 03 лютого 1999 року №1/4 спірну земельну ділянку було виділено ОСОБА_9 , тому його право не може вважатись порушеним.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача щодо визнання протиправним та скасувати рішення V сесії Глибоцької селищної ради V скликання №61-5/06 від 24 жовтня 2006 року про передачу безоплатно у власність відповідачки ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, за адресою АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації права власності на дану земельну ділянку.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, передбачений статтею 118 ЗК України, який включає в себе наступні стадії: подання заяви зацікавленою особою у приватизації земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; розгляд клопотання відповідним органом про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин; прийняття рішення відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передача її у власність.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Позивач ОСОБА_1 не довів порушення його прав на спірну земельну ділянку прийняттям Глибоцькою селищною радою рішення №61-5/06 від 24 жовтня 2006 року, а саме передачу безоплатно у власність відповідачки ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, за адресою АДРЕСА_1 .

Правом на звернення до суду за захистом свого права наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити чи були порушені, не визнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушеного права позивача оспорюваним рішенням Глибоцької селищної ради №61-5/06 від 24 жовтня 2006 року, оскільки на момент його прийняття у позивача було відсутнє будь-яке речове право на вказану земельну ділянку.

Вимога щодо скасування державної реєстрації права власності на дану земельну ділянку є похідною вимогою, а тому правомірно судом першої інстанції залишена без задоволення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 24 лютого 2020 року

Головуючий Н.К.Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.М. Литвинюк