КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року місто Київ.

Справа 752/24264/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13672/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року (ухвалене в складі судді Мазура Ю.Ю. інформація про дату складення повного тексту відсутня )

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 08.06.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 ; від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент подання позовної заяви в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач зазначала, що спільна донька сторін ОСОБА_3 перебуває на її повному утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

За таких підстав, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 02 вересня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 листопада 2019 року.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду 30 вересня 2020 року через поштове відділення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не дотримано норми ст. 182, 200 СК України, не враховано всіх обставин, що мають значення для справи. Оскаржуване рішення не відповідає ст. 263 ЦПК України. Зазначає, що він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дочки, шляхом надання позивачу доступу до свого грошового рахунку та використання останньою коштів з його рахунку.

Вказує, що до матеріалів справи ним долучені : виписка АТ «Приватбанк» по рахунку скаржника за період з 16.08.2018 по 14.01.2020, а також виписка АТ «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_1 , власник-скаржник за період з 01.01.2020 по 28.03.2020., приєднана картка позивача ( ОСОБА_2 ) -№ НОМЕР_2 ; виписка АТ «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_3 , власник-скаржник за період з 12.01.2020 по 28.03.2020; виписка АТ «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_4 , власник-скаржник за період з 14.01.2020 по 28.03.2020.

Зазначає, що власником зазначених рахунків є скаржник, проте до рахунку № НОМЕР_1 приєднана видаткова картка позивачки № НОМЕР_2 , яка використовується виключно для витрат позивачем. Саме це зазначено у залученій до відповіді на відзив від 01.04.2020 довідці АТ КБ «Приватбанк» від 14.02.2020 № UCBL2DM6P17OT3V2, картка НОМЕР_5 , відкрита позивачці банком, є додатковою до картки скаржника. Аналогічну інформацію містять (наприкінці) усі виписки фінансово-розрахункових установ, долучених до справи скаржником.

Висновок суду першої інстанції про те, що «відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 14.02.2020. вищевказаний рахунок є спільним, а не ОСОБА_2 спростовується вищенаведеною довідкою.

Ухвалою від 13 жовтня 2020 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали ОСОБА_2 отримала 19.10.2020 та в визначений судом строк подала відзив.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки рахунок, на який посилається відповідач в апеляційній скарзі відкривався під час шлюбу і є спільним майном.

Також ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій наполягав на скасуванні рішення суду з підстав зазначених ним в скарзі.

Ухвалою суду від 16.11.2020 до матеріалів справи долучено довідку АТ КБ «Приватбанк» від 09.09.2020 №55В1Т3ANER8Q6UEІ.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом 19.08.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської обл. України, актовий запис № 452 зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Від шлюбу мають двох дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим 26.05.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , виданим 06.01.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської обл. України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2019 року шлюб, зареєстрований 08.06.2000 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільської міської ради Тернопільської області, актовий запис № 452 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 - розірвано.

Домовленості щодо розміру участі відповідача в утриманні дитини між сторонами не досягнуто.

Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальну допомогу систематично та в достатньому розмірі на утримання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач надав виписку АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку НОМЕР_5 на підтвердження обставин щодо надання фінансової допомоги на утримання дитини.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 14.02.2020 вищевказаний рахунок є спільним, а саме цей рахунок ОСОБА_2 та є додатковою до картки клієнта ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - -правовий акт № 2947-III від 10.01.2002" СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд встановив, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб.

Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд встановив необхідність стягнення аліментів на утримання дитини на користь позивача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши наявні в справі докази, апеляційний суд встановив, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Ухвалою суду від 16.11.2020 до матеріалів справи долучено довідку АТ КБ «Приватбанк» від 09.09.2020 №55В1Т3ANER8Q6UEІ за період з 22.11.2019 по 15.08.2020.

Колегія суддів з вказаної довідки не вбачає підтвердження перерахування особистих коштів ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 з цільовим призначенням на утримання дитини.

З довідки АТ КБ «Приватбанк» від 16.01.2020 видно, що карта НОМЕР_5 додаткова до основного рахунку та відкрита на ОСОБА_2 (а.с. 52).

З довідки, наданої до апеляційної скарги, не вбачається перерахування власних коштів ОСОБА_1 на картку ОСОБА_2 ( НОМЕР_5 ), а простежуються лише витрати з карти НОМЕР_5 , які мали місце до серпня 2020 року.

Крім того, суд враховує, що до розлучення сторін останні спільно розпоряджались заробленими ними коштами та використовували їх не лише на утримання дитини, а й на інші потреби сім`ї.

Посилання відповідача на те, що він добровільно утримує дитину є в достатній мірі не обґрунтоване, останній не навів розрахунків з яких би вбачалось, скільки коштів і в якому місяці, позивачка отримала з його власних коштів, також він не вказав який власний дохід він в ці місяці мав, та чи є отримана сума достатньою для утримання неповнолітньої дитини.

З наданих довідок простежуються витрати з картки позивачки , прив`язаної до рахунку відкритого на ім`я відповідача, про те лише до серпня 2020 року. Встановити, що з листопада (час з якого стягнуті аліменти) відповідач надавав достатньо коштів на утримання дитини не можливо, оскільки таких конкретних розрахунків апеляційна скарга відповідача не містить.

Колегія суддів враховує, що аліменти стягнуті судом в тому числі і на майбутнє.

Позивач має право на отримання таких аліментів, через офіційно закріплену процедуру судом.

Стосовно коштів, сплачених відповідачем до серпня 2000 року, то в разі надання конкретних доказів, що позивачка знімала з його власних рахунків, його особисті кошти після розлучення, в розмірі, який відповідатиме 1/4 частині місячного доходу, але не менше мінімального розміру та не буде перевищувати максимальний розмір аліментів, визначений законом, вказані суми можуть бути враховані під час виконання рішення суду в даній справі державним чи приватним виконавцем під час визначення розміру заборгованості по аліментам за спірний період. В разі не згоди відповідача з визначеним розміром заборгованості, останній має право на оскарження такого в суді.

Інших доводів, апеляційна скарга відповідача не містить, які б свідчили про те, що позивач не має права на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача, який з неповнолітньою дитиною не проживає, аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів зазначає, що надання матеріальної допомоги на утримання дитини повинно бути систематичним та достатнім. Батьки зобов`язані виконувати свої батьківські обов`язки та піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, надавати дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, створювати умови для отримання нею освіти.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 02 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: