Справа №551/244/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2020 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В.,

за участю: секретаря судових засідань Курінної Я.М., Кирди Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Самойленка М.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

її представника адвоката Варавіна С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, -

в с т а н о в и в:

19 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з січня 2011 року по січень 2019 року та визнання житловий будинку АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шишацького районного суду Полтавської області від 19 березня 2019 року, головуючим суддею у ній визначено суддю Рябченка В.В. / а.с. 67 /.

02 травня 2019 року суддя Рябченко В.В. заявив самовідвід з огляду на те, що йому відомі певні обставини особистого життя сторін / а.с.83/.

Ухвалою суду від 02 травня 2019 року заяву про самовідвід судді задоволено та, як наслідок, ухвалено передати справу за позовом ОСОБА_1 до канцелярії суду для визначення іншого складу суду / а.с.86 /.

Цього ж дня, позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про виклик та допит свідків, які можуть підтвердити факт його спільного проживання з ОСОБА_2 та проведення будівництва спірного житлового будинку / а.с.80-82 /.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шишацького районного суду Полтавської області від 03 травня 2019 року, головуючим суддею у ній визначено суддю Вергун Н.В. / а.с.90 /.

Ухвалою суду від 06 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду суддею Вергун Н.В., її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 24 липня 2019 року / а.с.91 /.

За наслідками підготовчого засідання, яке мало місце 24 липня 2019 року, у ньому оголошено перерву до 15 серпня 2019 року / а. с. 95 /.

15 серпня 2019 року, у зв`язку з задоволенням клопотання представника відповідача - адвоката Варавіна С.Д., проведення підготовчого засідання відкладено до 12 вересня 2019 року / а.с.103 /.

Внаслідок задоволення клопотання представника позивача адвоката Самойленка М.О. та неявки в судове засідання представника позивача адвоката Варавіна С.Д., проведення підготовчого засідання 12 вересня 2019 року було відкладено до 13 год. 00 хв. 07 жовтня 2019 року / а.с.115 /.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні о 09 год. 00 хв. 22 листопада 2019 року /а.с.137-138 /.

Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року, у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача - адвоката Самойленка І.Б., проведення судового засідання відкладено до 09 год. 30 хв. 19 грудня 2019 року / а.с.160 /.

За наслідками судового засідання, яке мало місце 19 грудня 2019 року, у ньому оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 23 січня 2020 року / а.с.182-189 /.

23 січня 2020 року в судовому засіданні оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 24 січня 2020 року / а.с.199 /.

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Самойленка І.Б. про проведення засідання цього дня у режимі відеоконференції / а.с.201 /.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Самойленко М.О. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, виходячи з викладених у позовній заяві обставин.

Відповідач та її представник адвокат Варавін С.Д. позовні вимоги визнали в повному обсязі. При цьому, відповідач ОСОБА_2 не скористалася правом подати суду відзив.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період часу з січня 2011 року по січень 2019 року та проведення останніми спільного будівництва житлового будинку, що по АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, за правилами п. 4 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У даному випадку, предметом спору є житловий будинок, загальною площею 83.0 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення факту проживання однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_2 позивачеві ОСОБА_1 необхідно для визнання за ним права власності на частину вищезазначеного нерухомого майна, яке спільно набуте разом з відповідачем. Іншим чином, ніж за рішенням суду позивач встановити зазначений факт не може.

За приписами ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу вказаних норм, слідує висновок, що ст.74 СК України поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Разом з тим, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Така позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року № 6-97цс11.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї /при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету/; 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23 вересня 2015 року, яка є обов`язковою і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з ст.ст.76,77 ЦПК України доказами вважаються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 06 серпня 2002 року та 21 липня 2010 року шлюб між ними було розірвано / а.с.17-18, 65-66 /.

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області № 474 від 12 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_2 з 05 вересня 2002 року по 27 лютого 2009 року, та з 10 березня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на 09 січня 2017 року за даною адресою, крім ОСОБА_2 , зареєстровані також ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 / а.с.36 /.

Після розлучення сторони, починаючи з 01 січня 2011 року, продовжили спільно проживати однією сім`єю до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підчас спільного проживання, шлюб повторно між сторонами не укладався та в шлюбних відносинах з іншими особами вони не перебували.

Під час відбування відповідачем покарання у ДУ « Качанівська виправна колонія / № 54 /, позивач ОСОБА_1 , як чоловік, мав систематичні побачення з останньою, що підтверджується інформацією, наданою з виправної колонії / а. с. 197 /.

Зазначений факт спільного проживання з позивачем відповідач не заперечує та підтверджується показаннями свідків, зокрема, свідка ОСОБА_4 , яка звертала увагу суду на те, що не дивлячись на розірвання шлюбу між батьками, вони до 2019 року продовжували проживати в складі однієї родини, мали спільний побут та вели спільне господарство.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_1 310431, виданого 25 грудня 2001 року державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори Голубицькою Н.І., відповідач ОСОБА_2 являється спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_17 , яке складається з житлового будинку, загальною площею 11.5 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 / а.с.19 /.

Крім того, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №950370, відповідач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, на якій розташований спірний житловий будинок / а.с.203 /.

Згідно будівельного паспорта, виданого Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації 16 грудня 2011 року, замовником будівництва індивідуального житлового будинку садибного типу та господарських будівель на вищезазначеній земельній ділянці є ОСОБА_2 / а.с.20 /.

31 травня 2018 року відповідач ОСОБА_2 отримала технічний паспорт на новозбудований садибний /індивідуальний/ житловий будинок / а.с.28 -33 /.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пояснили, що нагляд за будівництвом житлового будинку, зокрема, в період з червня 2013 року по січень 2017 року, здійснював саме ОСОБА_1 .

Як пояснив у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 будівництво спірного будинку здійснювалися за спільні кошти з відповідачем та кошти, які буди ним взяти у борг / а. с. 59 /.

Факт проведення будівництва спірного житлового будинку за спільні кошти з позивачем відповідач не заперечувала.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом встановлений факт спільного проживання сторін однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу у період часу з 01 січня 2011 року по 14 січня 2019 року.

Крім того, судом достовірно встановлено та визнається відповідачем той факт, що з грудня 2011 року по 2018 рік на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво нового житлового будинку здійснювалося спільно обома сторонами за спільні кошти.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.3, 74 СК України, ст.ст.4, 5, 206, 265, 268, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю без державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою та мешканкою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , у період часу з 01 січня 2011 року по 14 січня 2019 року.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки та мешканки АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 83.0 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки та мешканки АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , судові витрати, які складаються з сплати судового збору, у загальному розмірі 1 560 грн. 90 коп.

Рішення суду може бути оскаржено через Шишацький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31 січня 2020 року.

Головуючий суддя: