Справа № 645/403/20
Провадження № 2/645/810/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Мартинової О.М.,

секретар судових засідань - Проневич Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток співвласників в праві спільної сумісної власності на квартиру,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій з урахуванням прийнятих судом уточнень, просять визначити за ними частку у праві спільної власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., у розмірі ј частини квартири за кожним співвласником та припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1998 року реєстраційний номер №8-98-128494 виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого у Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної документації №1, 15.05.1998 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Кожному з них належить частка у праві власності на вказане майно, у зв`язку з чим вони просять суд визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності.

Ухвалою від 04 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачам строку для усунення недоліків.

Ухвалою від 21 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 08 липня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, в уточненій позовній заяві просили розглядати справу та винести рішення за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, надала через канцелярію суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задовольнити, розглядати справу та винести рішення за її відсутністю.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 квітня 1998 р., реєстраційний №8-98-128494. Квартира зареєстрована у міському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності за №Л-8-15490 від 15 травня 1998 р.

Зазначена квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

При отриманні свідоцтва про право власності на житло частки співвласників квартири виділені не були, але при цьому розумілось, що частки у спільній сумісній власності рівні, тому що всі вони користувались рівними правами та несли рівні обов`язки щодо квартири.

02 березня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07 березня 2013 року.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова, сформованої 31.01.2020 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому відповідно до ч.3 цієї статті, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Звертаючись з даним позовом позивачі просять визначити їх частку майна у спільній сумісній власності.

Оскільки спірна квартира перебуває у спільній сумісній власності чотирьох співвласників без визначення їх часток, виходячи з рівності часток співвласників, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в даній квартирі становить 1/4.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,5,10,12,13,18,19,42,81,82,247,263-265, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток співвласників в праві спільної сумісної власності на квартиру - задовольнити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/4 частину.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/4 частину.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/4 частину.

Право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , припинити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 16 листопада 2020 року.

Суддя - О.М. Мартинова