СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2065/19
Провадження № 2/306/86/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Ганчак Л.ФІ.

за участю секретаря Пайда Л.О.

представника позивача Пукіша О.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи, що

не заявляє самостійних вимог Кулі Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , папсорт НОМЕР_1 виданий 16.02.2002року Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Свалявської РДА (89300, м.Свалява, пл.Головна, 1 Закарпатської області, web-сайт: ІНФОРМАЦІЯ_2 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1, ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Позов мотивує тим, що позивач є власником вказаного житлового будинку. Крім позивача у згаданій будинку значиться зареєстрованим відповідач, яка не проживає в будинку більше півтора року. Реєстрація відповідача позбавляє позивача повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, отримати субсидію, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали повністю та пояснили, що між позивачем та відповідачем немає порозумінь, позивач категорично настоює на тому, щоб позов задоволили, поскільки відповідач як колишня невістка після розірвання шлюбу з сином позивача, переїхала проживати в с.Яківське, а тому її реєстрація перешкоджає позивачу здійснювати право власності щодо свого майна - житлового будинку.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали з тих підстав, що відповідач проживала в будинку АДРЕСА_1 близько п`ятнадцяти років, тому вона заперечує зняття її з реєстрації. Крім цього, відповідач пояснила, що вона хоче, щоб будинок залишився її дітям, які на сьогоднішній день є неповнолітні.

Представник третьої особи без самостійних вимог в судовому засіданні пояснила, що вона виходила по місцю проживання позивача та відповідача. Відповідач дійсно проживає в с.Яківському, діти проживають, то в позивача, то у відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ч.1 ст.29 ЦК України.

Ст.47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 03.08.2007 року Полянською сільською радою Свалявського району - житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_4 (а.с.6).

Актами обстеження №№42, 152 складеного комісією Полянської сільської ради Свалявського району вбачається, що відповідач - ОСОБА_1 більше півтора року не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с.5, 32).

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З набуттям позивачем по даній справі права власності на будинок, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб.

Хоча ст.156 ЖК УРСР встановлено право особи після припинення сімейних відносин з власником користуватися займаним приміщенням, приписи ст.405 ЦК України передбачають втрату такого права у разі відсутності особи понад один рік.

Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що звернення позивача до суду за захистом свого майнового права полягає у знятті з реєстрації відповідача, реєстрація якої перешкоджає позивачу належним чином отримати субсидії на зимовий період.

Суд доходить висновку, що матеріалами позовної заяви підтверджено, що наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації його права як власника вищевказаного жилого приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, позов є обгрунтованим та його слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 76, 81, 128, 133, 134, 137, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, , п.15, пп.15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017р.), ст. ст. 15, 29, 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.41 Конституцією України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ Л.Ф.Ганчак

26.02.2020 року