Справа №403/572/19
Провадження №2/403/30/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого: Годованець І. А.

при секретарі: Остапенко Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частки на 1/6 частку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частки на 1/6 частку. Позовні вимоги мотивуються тим, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей.Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день та час судового розгляду справи по суті повідомлений належним чином, подав письмову заяву про проведення судового розгляду справи по суті у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частки на 1/6 частку.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про день та час судового розгляду справи по суті повідомлена належним чином, подала письмову заяву про проведення судового розгляду справи по суті у її відсутність, не визнає у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частки на 1/6 частку.

Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

На підставі судового наказу, виданого 27 листопада 2013 року Устинівським районним судом Кіровоградської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 листопада 2013 року і до повноліття дитини.

На підставі судового наказу, виданого 19 липня 2012 року Устинівським районним судом Кіровоградської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 липня 2012 року і до повноліття дитини.

Виконавчі документи перебувають на примусовому виконанні в Устинівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно розрахунку державного виконавця Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у платника аліментів ОСОБА_1 за наказом, виданим 27 листопада 2013 року Устинівським районним судом Кіровоградської області заборгованість по аліментам станом на серпень 2019 року становить 54657.88 грн. За наказом, виданим 19 липня 2012 року Устинівським районним судом Кіровоградської області у платника аліментів ОСОБА_1 заборгованість по аліментам станом на серпень 2019 року становить 54657.88 грн. ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплачує у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплачує у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві зазначено, що підставами для задоволення позову про зменшення розміру аліментів на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частку зі всіх видів заробітку (доходу) є наступні обставини: на підставі виконавчих документів аліменти на утримання дітей сплачуються у різних розмірах, у нього важке матеріальне становище. Відповідно до Сімейного законодавства на утримання двох дітей аліменти сплачуються у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), тобто на кожну дитину у розмірі 1/6 частки. Таким чином, у нього, як у платника аліментів, внаслідок зміни матеріального стану, є підстави для звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Верховним Судом України у справі за №6-143цс13 від 05 лютого 2014 року у постанові зазначено наступну правову позицію: З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й інші норми, про обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

На підставі положень 81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Доказами для підтвердження позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання дитиниможуть бути довідки про доходи батька, кредитні договори, рішення суду та будь-які інші документи, щодо підтвердження зміни матеріального становища, тобто його погіршення.

Згідно матеріалів справи та на підставі досліджених письмових документів встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні докази про погіршення матеріального стану, так як постійно не працює, відсутні інші джерела доходу, аліменти на утримання утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплачує у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. ОСОБА_1 , як платник аліментів є працездатним та здоровою людиною. Таким чином, матеріальний стан ОСОБА_1 не погіршився, аліменти на утримання дитини не сплачує, має заборгованість по аліментах. ОСОБА_1 , як батько, зобов'язаний утримувати малолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, у зв`язку з чим його матеріальне становище погіршилося, не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог, так як відсутні належні та допустимі докази про погіршення його матеріального стану.

Батьки (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Згідно ч.1 ст.180 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Таким чином, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.ст.7,155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а саме, ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 та ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

На виконання вимог статей 12,81 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не надав суду допустимі та належні докази, що його матеріальний стан змінився настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дитини у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

При встановлених обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частки на 1/6 частку задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах відмовити.

Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини на 1/6 частку.

Позивачу ОСОБА_1 судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають, так як у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя І. А. Годованець