№ 336/3971/20
провадження № 2/336/2409/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

19 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

27.07.2020 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що на підставі договору дарування від 07.08.1979 р. є власником будинку АДРЕСА_1 .

В даному будинку зареєстрована сестра позивача - ОСОБА_3 , племінник ОСОБА_4 та ще один племінник ОСОБА_2 , однак останній вже близько 10 років в будинку не мешкає, фактичне місце знаходження відповідача позивачу не відоме.

ОСОБА_2 ще в 2010 р. зібрав свої речі, виїхав з будинку, але реєстрацію в будинку АДРЕСА_1 не припинив.

Наявність реєстрації відповідача у житлі позбавляє позивача, як власника, можливості здійснювати право користування та розпорядження ним у повному обсязі.

За позовом, посилаючись на ст.ст.319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 18.08.2020 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 23.09.2020 р.

23.09.2020 р. розгляд справи було відкладено на 19.11.2020 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 07.08.1979 р. нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстраного в реєстрі за № 1-2052, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.8, 9-10).

17.02.1988 р. Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації проведено державну реєстрацію права власності позивача на згаданий житловий будинок, про що в книзі № 2 зроблений відповідний запис за № 346 (а.с.13).

19.11.2010 р. зі згоди ОСОБА_1 в належному їй житловому будинку був зареєстрований племінник позивача - відповідач ОСОБА_2 (а.с.19).

ОСОБА_2 за місцем реєстрації не мешкає з 2010 р., що, окрім тверджень позивача, підтверджується актом фактичного проживання від 25.07.2020 р. (а.с.15).

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Оцінивши наведені обставини справи, у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не відрмий) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 19 листопада 2020 року.

Суддя О.В. Дмитрюк