Справа № 466/9152/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Якимець Ю.М.

за участю представника позивача Тороній Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на відшкодування заборгованості за договором банківського вкладу та зобов`язання до вчинення дій,

установив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнив та остаточно просив визнати за ним право на відшкодування коштів вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування, за Договором №013-13511-200215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро від 20 лютого 2015 року, що був укладений між ним та ПАТ «Дельта Банк»; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають права на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою в розмірі 2707,11 євро, але не більше суми граничного розміру відшкодування; визнати недійсним наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 року №813 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» в частині застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро №013-13511-200215 від 20.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем укладено договір № 013-13511-200215 банківського вкладу (депозиту).

На вкладний рахунок позивача зараховано кошти у розмірі 5000 євро.

Протягом періоду часу з 24.02.2015 року по 02.03.2015р. позивач вилучив частину вкладу в сумі 2295 євро. Залишок депозиту становить 2707,11 євро.

Постановою Правління Національного Банку України від 02.03.2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Позивач покликається на те, що договір № 013-13511-200215 від 20.02.2015 року наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» визнано нікчемним, що призвело до того, що позивача не включено в реєстр вкладників ПАТ «Дельта Банк» вклади яких підлягають відшкодуванню, що в свою чергу суперечить договору банківського вкладу. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. позовні вимоги заперечив в повному обсязі, зазначивши, що відповідачем було вчинено належних дій відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо виявлення нікчемності договору банківського вкладу (депозиту), який був укладений в період заборони укладання депозитних договорів з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБу та є укладеним всупереч вимог чинного законодавства України, що регламентує укладання депозитних договорів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі ПАТ «Дельта Банк» та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, а також оголошеннями, розміщеними на сайті суду, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 013-13511-200215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в сумі 5000,00 євро.

Згідно з даним договором банк прийняв на його вкладний рахунок грошові кошти в сумі 5000,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням № 46235041 від 20.02.2015 року на строк до 06.03.2015 року включно з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 4,5% річних.

Відповідно до 1.10 договору ПАТ «Дельта Банк» зобов`язується виплатити вклад ОСОБА_1 у разі закінчення строку розміщення вкладу, або в інший день дострокового припинення дії договору шляхом зарахування на поточний рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

Протягом періоду часу з 24.02.2015 року по 02.03.2015 року ОСОБА_1 вилучив частину вкладу в сумі 2295 євро, що стверджується заявами про видачу готівки №46374096 від 24.02.2015 року, №46441159 від 25.02.2015 року, №46504435 від 26.02.2015 року, №46563965 від 27.02.2015 року, №46630101 від 02.03.2015 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк»», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова.В.В. Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №147 від 03.08.2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 року включно та продовження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової -адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 включно. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк»», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова.В.В., строком на 2 роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 листом від 23.09.2019 року повідомлено про те, що договір банківського вкладу визнаний Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб нікчемним, оскільки його не включено в реєстр вкладників ПАТ "Дельта Банк" вклади яких підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача встановлено, що станом на день розгляду справи позивач кошти за договором № 013-13511-200215 від 20.02.2015 року в розмірі 2707,11 євро не отримав. Уповноваженою особою Фонду не включено ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників і не відшкодовано коштів за рахунок Фонду.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що всі вимоги позивача за вкладом у розмірі 2707,11 євро не підтверджені доказами.

Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

У своєму запереченні представник відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича посилається на те, що умови договору банківського вкладу за договором № 013-13511-200215 від 20.02.2015 року є нікчемними в силу приписів п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу майна з метою надання окремим кредиторам переваг, що прямо не встановлені для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Таким чином, ст. ст. 26, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають виключні підстави для не включення вкладника до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та обов`язок уповноваженої особи Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляти сторони за договорами, які визнані нікчемними.

При цьому відповідачем Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічного акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадировим В.В. не надано суду докази на підтвердження того, що банк уклав правочин, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг ( пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

Слід зазначити, що доводи відповідачів про нікчемність договору банківського вкладу № 013-13511-200215 від 20.02.2015 року у зв`язку з тим, що кошти на ім`я ОСОБА_1 надійшли внаслідок «розбивки» великого вкладу іншого клієнта з метою створення в майбутньому штучного зобов`язання ФГВФО на відшкодування грошових коштів за рахунок держави є безпідставними, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину, а факт знаходження на рахунку ОСОБА_1 грошових коштів у вказаному розмірі відповідачем не заперечується.

Відтак, обставини, щодо наявності визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину не знайшли свого підтвердження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова В.В. посилається на те, що зарахування на вкладний ( депозитний ) рахунок грошових сум для вкладника від інших осіб не допускається.

Відповідно до положень ст. 1062 ЦК України та згідно з п.10.12 постанови Правління НБУ №492 від 12.11.2003 року на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Умовами договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро № 013-13511-200215 від 20.02.2015 року не визначено застережень щодо неможливості зарахування грошових коштів, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, що спростовує твердження представника відповідача про порушення позивачем у зв`язку з розбивками великого вкладу іншого клієнта.

Разом з тим, суд бере до уваги правову позицію Верховного суду України, висловлену у постанові від 29.10.2014 року (справа №6-118цс14), згідно з якою письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що відповідає вимогам закону, іншими нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності і звичаями ділового обороту. Зокрема такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив операцію, дату здійснення операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до ст. 1059 ЦК України письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документу, що відповідає вимогам закону. У разі недодержання письмової форми цей договір вважається нікчемним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 5000,00 євро, що підтверджується платіжним дорученням №46235041 від 20.02.2015р.

Відповідно до п. 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи в Україні та переказ коштів в Україні» платіжне доручення розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Пунктом 2.1. «Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металах», яке затверджене постановою Правління НБУ №216 від 28.07.2008 року та зареєстроване в Міністерстві юстиції України за №910/15601 01.10.2008 року встановлено типову форму платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницьку діяльність.

Відповідно до п. 2.1. Положення, в платіжному дорученні в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності повинно бути зазначено: найменування банку який здійснив операцію, дату здійснення операції, підпис працівника банку, відбиток печатки.

Таким чином платіжне дорученням №46235041 від 20.02.2015р., містить всі реквізити, визначені п. 2 .1. «Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металах» та є іншим документом, що підтверджує факт дотримання письмової форми Договору № 013-13511-200215 від 20.02.2015 року.

Слід зазначити, що доводи відповідачів про нікчемність договору банківського вкладу № 013-13511-200215 від 20.02.2015 року внаслідок порушення п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» в частині зарахування грошових коштів на вкладний рахунок від третьої особи, не свідчать про нікчемність такого, оскільки положення цих Правил не є нормою закону, що встановлює нікчемність правочину. Власне ці Правила й не можуть передбачати таких наслідків для договору, якщо його укладено всупереч встановлених правил.

Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно п. 5 Змін до «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затверджених Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 04.01.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України за №148/28278 від 27.01.2016 року, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладника; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст. 525 ЦК України є неприпустимою одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі змісту ст. 1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів.

Відповідно до засад цивільного законодавства позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією за законами є неприпустимим (п. 3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати, і якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою отримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом».

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності ОСОБА_1 , ПАТ «Дельта Банк» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Так, у ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, на думку суду, не перешкоджає вкладнику звертатись до суду за захистом порушеного права.

Оскільки ПАТ «Дельта Банк» порушив свої зобов`язання за договором банківського вкладу (депозиту) № 013-13511-200215 від 20.02.2015 року, та не повернув позивачу депозит в сумі 2707,11 євро, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право на відшкодування коштів вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування, за Договором №013-13511-200215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро від 20 лютого 2015 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», а також зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають права на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою в розмірі 2707,11 євро, але не більше суми граничного розміру відшкодування.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 року №813 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» в частині застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро №013-13511-200215 від 20.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» суд приходить до наступного висновку.

Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/17448/16 передбачено, що наказ банку є його внутрішнім документом, який не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можна вважати порушеними будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. Права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. Позивач оскаржує дії уповноваженої особи Фонду не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

Відтак, враховуючи те, що наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової ліквідації ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 року №813 є внутрішнім документом банку, у даній вимозі ОСОБА_1 слід відмовити.

Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути пропорційно в користь держави судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив :

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на відшкодування коштів вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування, за Договором №013-13511-200215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро від 20 лютого 2015 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк».

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимироовича включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають права на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою в розмірі 2707,11 євро, але не більше суми граничного розміру відшкодування.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, ПАТ «Дельта Банк» порівну судовий збір в доход держави в розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС у Львівській області 13.02.2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул.Щорса, 36-Б.

Відповідач: ПАТ «Дельта Банк», , місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул.Щорса, 36-Б.

Третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, , місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 17.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя О. І. Баєва