Номер провадження: 22-ц/813/3858/20
Номер справи місцевого суду: 507/273/19
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т. П.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Маслова Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третіх осіб: прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями та бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з позовом, який вподальшому уточнив, до Державної казначейської служби України, третіх осіб: прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями та бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури, мотивуючи це тим, що 23.01.2006 року Балтським РВ УМВС України в Одеській області відносно нього порушено кримінальне провадження. 20.04.2013 року Балтська районна прокуратура Одеської області винесла відносно нього обвинувальний акт по кримінальному провадженні за ч.1 ст.286 КК України та направила його до суду. 14.03.2016 року Любашівським районним судом Одеської області постановлено відносно нього виправдувальний вирок за недоведеністю вини. 27.07.2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області залишила вирок в силі, а Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ 03.11.2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора. Унаслідок кримінального переслідування були порушені його конституційні права та захищаючи себе позивач поніс матеріальні збитки, які просить відшкодувати з відповідачів.

Так, просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України матеріальну шкоду, а саме:

- 86 400 грн.витрат на юридичні послуги, з яких він сплатив 16 600 грн., а решту заборгував адвокату;

- 37 119 грн. витрат на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду, до експертних закладів;

- 1 800 грн. витрат на консультаційні послуги «Мібі-лекс».

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третіх осіб: прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області в частині вимог про стягнення сум, витрачених на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду, а також на оплату проїзду та збору доказів в рамках кримінального провадження, до експертних закладів, у судові засідання різних судів у розмірі 37 119 грн та про стягнення суми, сплаченої на консультаційні послуги «Мібі-лекс» у розмірі 1800 грн закрито.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 9000 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1695 грн. 04 коп., в іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Любашівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року в частині відмови у відшкодуванні судових витрат на професійно правничу допомогу у розмірі 31 557 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 19.03.2013 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України (том 1 цивільної справи № № 493/38/17, а.с. 204 ) та 14.03.16 року вироком Любашівського районного суду Одеської області його було виправдано в зв`язку з недоведеністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 26-28).

На обґрунтування позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу позивач надав такі документи: договір про надання правової допомоги від 10 липня 2004 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 (а.с.5), акт виконаних робіт від 25 червня 2017 року, в якому зазначено, що адвокатом Бубновим В.І. надано ОСОБА_1 юридичні послуги на суму 84 000 грн. (а.с.6), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу на загальну суму 86400 грн. 80 коп. (а.с.69 та а.с.136 том 2 цс № 134/827/16-ц ) та квитанції № 2652 про отримання коштів адвокатом Бубновим В.І. від ОСОБА_1 у розмірі 9 000 грн та № 8606 на суму 6 000 грн., які зберігаються в матеріалах цивільної справи № 134/827/16-ц, (том 2 а.с. 84- 85) решту суми , як зазначає позивач у позові, він заборгував адвокату.

Задовольняючи позов про стягнення на користь позивача понесених ним витрат на допомогу захисника у кримінальній справі, в якій судом у відношенні позивача постановлено виправдовувальний вирок, стягуючи грошові кошти у розмірі 9000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що квитанція № 2652 про оплату позивачем юридичних послуг в розмірі 9000 грн. в кримінальному провадженні, в результаті розгляду якого судом постановлено виправдувальний вирок відносно ОСОБА_1 є достатніми доказами для відшкодування ОСОБА_1 на підставі п.4 ст. З Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ст. 1176 ЦК України. Відмовляючи у решті заявлених вимог - 77 400 грн., суд виходив з їх недоведеності.

Судова колегія погоджується з таким висновком районного суду.

Так з матеріалів справи вбачається, що 10.07.2004 року між ОСОБА_1 та адвокатом Бубновим В.І. укладено договір про надання правової допомоги, умови якого передбачають надання адвокатом клієнту правової допомоги у вигляді консультацій та юридичних послуг щодо захисту інтересів в будь-якій категорії справ (цивільних, кримінальних, господарських, справах про адміністративні правопорушення) в судах будь-якої ланки і юрисдикції. Тобто договір носить абстрактний характер, передбачаючи, що за правову допомогу замовник оплачує адвокату винагороду у розмірі визначеному Сторонами у додатковому розрахунку до цього договору.

Згідно з ордером серії ОД 3 133850 від 09.07.2015 року адвокат Бубнов В.І. на підставі угоди № 37 від 09.07.2015 року надавав ОСОБА_1 послуги захисника у кримінальній справі в Любашівському районному суді Одеської області (т.1 а.с . 189-190).

Згідно з актом виконаних робіт від 25.06.2017 року, складеного адвокатом Бубновим В.І. та Чорним І.Б. копія якого надана у справу і завірена ОСОБА_1 , виконавець надав, а замовник прийняв послуги у формі усної консультації, підготовки процесуальних документів,запитів, заяв, скарг, клопотань в правоохоронні органи, до суду, в інші інстанції, представництва в суді, відповідно до договору у розмірі 84 000 грн. (т.1 а. с. 6).

Відповідно до копії розрахунку суми гонорару, яка завірена ОСОБА_1 , але яка навіть у примірнику копії не містить підпису адвоката ОСОБА_2 , вбачається, надання адвокатом послуг з 2004 року до 19.06.2017 року (т.1 а.с. 60-65).

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Представлений позивачем розрахунок надання йому адвокатом ОСОБА_2 юридичних послуг у кримінальній справі згідно з датами надання таких послуг з 2004 року не узгоджується з датою вступу адвоката Бубнова В.І. у кримінальну справу, як захисника Чорного І.Б. у липні 2015 року, не підписаний адвокатом Бубновим В.І., а також не узгоджується з сумою на яку надані послуги згідно з актом виконаних робіт від 25.06.2017 року, складеного адвокатом Бубновим В.І. та Чорним І.Б., який в свою чергу не містить посилання по якій саме справі надані вказані послуги і які саме послуги були надані та в якому об`ємі, і тому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв дані докази до уваги.

Також суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги квитанцію № 8606 про сплату ОСОБА_1 адвокату Бубнову В.І. 7600 грн. гонорару за захист його інтересів по цивільній справі у Балтському районному суді, оскільки правильно вважав, що зазначені витрати, понесені в іншій цивільній справі, не є шкодою в розумінні п.4 ст. З Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ст. 1176 ЦК України, і тому стягненню не підлягають. Сплачені гроші за надання правової допомоги в цивільній справі відносяться до судових витрат в цивільній справі.

Таким чином позивачем фактично доведено документально лише сплату 9 000 грн. в якості послуг захисника у кримінальній справі, по якій постановлено у відношенні нього виправдувальний вирок.

Виникнення у позивача зобов`язання перед захисником за надані у кримінальній справі послуги на суму більше ніж фактично було позивачем сплачено захиснику 9 000 грн., належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами не підтверджено.

Ані у договорі 2004 року, ані в угоді №37 від 09.07.2015 року не зазначено конкретної суми вартості юридичних послуг. Наданий позивачем акт від 25.06.2017 року не містить посилань на кримінальну справу, по якій виправдано позивача і інформації про сутність наданих послуг та про їх обсяг, а представлена позивачем копія розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу з посиланням на договір 2004 року, не містить підпису всіх сторін цього договору, зокрема адвоката Бубнова В.І.

Пояснення ОСОБА_1 надані в засіданні судової колегії, що ніде не вимагається підписів обох сторін договору 2004 року спростовується п. 4.1. договору про надання правової допомоги від 10.07.2004 року, згідно з яким розмір оплати адвоката при надані ним правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додаткових розрахунках до цього Договору.

При таких обставинах висновок районного суду про часткове задоволення заявлених вимог у розмірі 9 000 грн. та відмову у задоволенні решти вимог на суму 77 400 грн. відповідає встановленим у справі обставинам і узгоджується з дослідженими судом доказами.

Доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують і зведені до невірного тлумачення апелянтом законодавства, а також до переоцінки тих доказів, яким судом першої інстанції надано обґрунтовану, справедливу і об`єктивну оцінку.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 19.02.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова