Справа № 404/2852/19
Номер провадження 2/404/753/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Мосійчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , по якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики на загальну суму 371 193,88 грн., а саме: 324 129 грн. - основного боргу, 10 016, 94 грн. - 3% річних та 37 047,94 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.04.2017 року позивач надав відповідачу в борг 10 000 євро, що на момент отримання боргу еквівалентно 324 129 грн., що підтверджується розпискою. Дана розписка не містить кінцеву дату повернення, але вказані кошти відповідач зобов`язався повернути на першу вимогу.

Відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання, кошти не повернув, тому позивач змушена звернутись із позовом до суду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження /а.с. 25-26/.

В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надала до суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористався.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 02 квітня 2017 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10 000 євро під 3 відсотки на місяць, зобов`язався своєчасно виплачувати відсотки та повернути всю суму при першій вимозі, відсотки зобов`язався виплачувати кожні шість місяців, що підтверджується оригіналом розписки /а.с. 43/.

Позивач вказувала, що відповідач кошти не повернув, тому просить стягнути також 10 016, 94 грн. - 3% річних та 37 047,94 грн. - інфляційних втрат /а.с. 11-12/.

Правовідносини, що склалися між сторонами є правовідносинами які виникають з договору позики і регулюються главою 71 ЦК України.

Так, згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України викладеної в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 251 ЦК України визначено наступні юридичні терміни та поняття: строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Як вбачається з тексту розписки від 02.04.2017 року, строк виконання зобов`язання не визначений конкретною датою.

В матеріалах справи міститься повідомлення кур`єрської служби доставки від 28.02.2018 року про направлення вимоги про сплату коштів, згідно якої зазначено, що отримувач відмовився від отримання, яка фактично не була відправлена ОСОБА_2 /а.с. 67/. Вказане повідомлення має наведення ручкою по іншому повідомленні про відправлення, тому безспірних доказів про направлення відповідачу вимоги про повернення коштів суду не надано.

Отже, враховуючи, що договорами позики не встановлено строк повернення позики, позивач не надав доказів звернення до відповідача із вимогою про повернення, а тому позов є передчасним та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім того, оскільки основна вимога про стягнення суми позики не підлягає до задоволення, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат також є безпідставним, оскільки це випливає із правомірності стягнення позики за основним зобов`язанням.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За вказаного, позовні вимоги не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264 ЦПК України, суд,-

.ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 371 193,88 грн., а саме: 324 129 грн. - основного боргу, 10 016,94 грн. - 3% річних від простроченої суми та 37 047,94 грн. - інфляційних втрат - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 24.02.2020 року.

Суддя Кіровського В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда