КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/3355/2020 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючої в інтересах Кредитної спілки «Істок», на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року в справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за споживчий кредит,-

В С Т А Н О В И В :
В липні 2019 року КС «Істок» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за споживчим кредитом.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 29 листопада 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_2 було укладено Договір про споживчий кредит № ДК2-714, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 38 000.00 грн. зі сплатою 0,0001 % річних процентної ставки за користування кредитом, а також зобов`язався сплачувати 49,97 грн. щоденно в якості плати за надання кредиту й повернути кредит до 29 травня 2020 року.
26 грудня 2018 року між позивачем та позичальником було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, за умовами якого плата за надання кредиту становить 199,89 грн. щоденно.
При цьому, в забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором, 29 листопада 2018 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки № ДК2-714 ДП1, за умовами якого ОСОБА_3 відповідає в солідарному порядку з позичальником за невиконання останнім умов кредитного договору.
Відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконують, внаслідок чого станом на 31травня 2019 року мають заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 78 223,02 грн., з яких: 34 386,51 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 19 423,40 грн. заборгованість за платою; 0,19 грн. заборгованість по відсоткам; 1 721,92 грн. інфляційні нарахування; 17 690,99 грн. 100% річних згідно зі ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору; 5 000,00 грн. штраф.
Посилаючись на викладене, Кредитна спілка просила задовольнити позов та достроково стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки в солідарному порядку заборгованість за договором про споживчий кредит № ДК2-714 від 29.11.2018 року станом на 31 травня 2019 року у розмірі 78 223,02 грн., з яких: 34 386,51 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 19 423,40 грн. заборгованість за платою; 0,19 грн. заборгованість по відсоткам; 1 721,92 грн. інфляційні нарахування; 17 690,99 грн. 100% річних згідно зі ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору; 5 000,00 грн. штраф.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Істок» достроково заборгованість за договором про споживчій кредит №ДК2-714 від 29.11.2018 року станом на 31 травня 2019 у розмірі: заборгованості за основною сумою тілом кредиту 34386,51 грн.; заборгованості за платою за надання кредиту 19423,40 грн.; заборгованість по відсотках 0,19 грн.; штраф 5000, 00 грн.,інфляційні нарахування 1721,92 грн., а всього 58810, 10 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Істок» судовий збір в розмірі 1 444,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діюча в інтересах КС «Істок», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачі правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу у відсутність представника Кредитної спілки.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 29листопада 2018 року між КС «Істок» та ОСОБА_2 було укладено Договір про споживчий кредит № ДК2-714, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 38 000.00 грн. зі сплатою 0,0001 % річних за користування кредитом, а також 49,97 грн. щоденно в якості плати за надання кредиту, зобов`язавшись повернути кредит до 29 травня 2020 року

Відповідно до п.п. 4.1. 4.3 Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі, вказані у Графіку повернення кредиту, та сплати зобов`язання, що наведені у додатку до Кредитного договору, який є його невід`ємною частиною. Платежі проводяться позичальником згідно з графіком у повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок.

Також встановлено та не заперечувалось відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, однак, після отримання кредитних коштів, відповідачами не виконано зобов`язань, визначених Кредитним договором та договором поруки, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 6.6 Кредитного договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або відсотків більш як на один календарний місяць, кредитор набуває права вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за Договором; вимагати відшкодування збитків, завданих Кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього Договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов Договору.

Крім того, п. 4.7 кредитного договору передбачено відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 1 000,00 грн. за порушення сплати кожного платежу згідно Графіку платежів.

Судом також встановлено, що 26 грудня 2018 року внаслідок несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором позичальником між КС «Істок» та ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору, за умовами якого збільшилась плата за надання кредиту до 199,89 грн. щоденно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 в сумі: 34 386,51 грн. заборгованості за основною сумою кредиту; 19 423,40 грн. заборгованості за платою; 1 721,92 грн. інфляційних нарахувань, оскільки він відповідає вимогам закону та зібраним у справі доказам.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 100% річних згідно зі ст. 625 ЦК України, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 18 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає захистом майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних затрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2129цс16.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ч.1 ст. 628 ЦК України).
Умовами п.4.7.3 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника щодо повернення суми боргу (основної суми кредиту плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100 % від прострочення суми за весь час прострочення сплати зобов`язання за договором, згідно ст. 625 ЦК України. Вказаний кредитний договір є чинним і у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Як видно зі справи, прострочена заборгованість по сплаті тіла кредиту станом на 31 травня 2019 року складає 18 178 грн. 51 коп. (21 792 - 3 613,49=18 178,51 грн.), прострочена заборгованість по відсоткам становить 0,19 грн. та прострочена заборгованість по платі за надання кредиту складає 19 423,40 грн., а всього прострочена заборгованість по кредитному договору становить 37 602,1 грн. (18178,51+0,19+19423,40=37 602,1).

За таких обставин, 100% річних від простроченої суми складає 12 362,33 грн. (37 602,1*100*120/365=12 362,33 грн.).

При розрахунку 100% річних позивачем помилково обраховано суму, виходячи не із простроченої суми кредиту, а із всього несплаченого відповідачами тіла кредиту, в тому числі й того, що підлягає стягненню достроково.

Не врахувавши зазначених положень законодавства, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову Банку щодо стягнення 100% річних від простроченої суми сплати кредиту.

Також, колегія суддів не може погодитись з висновком суду про визнання припиненою поруку і як наслідок з відмовою у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з поручителя.

За правилом ч.1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1,2 ст. 554 ЦК України).

Встановлено, що в рахунок забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за Кредитним договором, 29.11.2018 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № ДК2-714 ДП1.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом 12 грудня 2018 року при розгляді справи №431/1168/17 порука не припиняється на підставі частини першої статті 559 ЦК України, оскільки умовами договору поруки, який підписано поручителем, передбачена згода поручителя на зміну основного зобов`язання, у тому числі встановлено, що поручитель надає згоду на зміну строків виконання за зобов`язаннями боржника.
Пунктом 1.1. Договору поруки визначено, що поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно та в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №ДК2-714 від 29 листопада 2018 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктом 1.2 Договору поруки визначена згода поручителя із правом кредитора змінювати умови кредитного договору на всі без виключення наступні зміни та доповнення.
Враховуючи наведене, висновок суду про те, що позивач уклав з відповідачем ОСОБА_2 . Додаткову угоду про зміну зобов`язання по Кредитному договору без відповідної згоди на те поручителя ОСОБА_3 , внаслідок умов якої збільшується відповідальність поручителя, а тому порука відповідача ОСОБА_3 за виконання зобов`язання ОСОБА_2 по Кредитному договору припинилась, не можна вважати законним, в зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором споживчого кредиту.
Щодо стягнення з відповідачів суми штрафу в розмірі 5 000 грн. та заборгованості по відсоткам в сумі 0,19 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний статус військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

З матеріалів справи слідує, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є військовослужбовцями, що підтверджується довідкою №482 від 03 жовтня 2019 року про те, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 (а.с.74,77), та довідкою №483 від 03 жовтня 2019 року про те, що сержант з/к ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 . Отже, на відповідачів поширюються пільги, встановлені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За таких обставин, сума штрафу у розмірі 5 000 грн. та заборгованість по відсоткам в сумі 0,19 грн., що нарахована позивачем, не підлягають стягненню за період, що охоплюється існуючим в Україні особливим періодом, а відтак підстави для стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС «Істок» зазначених сум відсутні.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову Кредитної спілки «Істок», солідарне стягнення відповідачів на користь позивача заборгованості за договором споживчого кредиту в розмірі у розмірі 73 222 грн. 82 коп. яка складається з заборгованості за основною сумою тіла кредиту 34 386,51 грн.; заборгованості за платою за надання кредиту 19 423,40 грн.; інфляційні нарахування 1721,92 грн., 100% річних - 17 690,99 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3 судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 722 грн. 11 коп.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , й він звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати в сумі 960 грн. 50 коп. слід компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах Кредитної спілки «Істок», задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.
Позовні вимоги Кредитної спілки «Істок» про стягнення заборгованості за споживчий кредит задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Істок» достроково заборгованість за договором про споживчий кредит №ДК2-714 від 29.11.2018 року станом на 31.05.2019 у розмірі: заборгованості за основною сумою тіла кредиту 34 386,51 грн.; заборгованості за платою за надання кредиту 19 423,40 грн.; інфляційні нарахування 1721,92 грн., 100% річних - 17 690,99 грн., а всього на загальну суму 73 222 грн. 82 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Істок» судовий збір в сумі 722 грн. 11 коп.
Судові витрати в сумі 722 грн. 11 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: