Справа № 455/1612/16-ц
Провадження № 2/455/21/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2020 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/1612/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Терлівська сільська рада Старосамбірського району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якій посилається на те, що у вересні 2011 року звернувся до Терлівської сільської ради про виділення йому земельної ділянки під будівництво гаражу (навпроти його будинку) в с.Максимівка Старосамбірського району Львівської області.

Перед зверненням із заявою до Терлівської сільської ради він звернувся до своїх сусідів - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо будівництва гаражу коло їх житлових будинків, на що вони погодилися.

30.09.2011 року Терлівська сільська рада прийняла рішення № 55, яким дала йому дозвіл на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки під будівництво гаражу (навпроти його будинку) в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області. Пунктом 3 цього рішення йому дано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки.

18.06.2014 року Терлівська сільська рада прийняла рішення № 230, яким рішення № 55 від 30 вересня 2014 року викладено в такій редакції: дати дозвіл жителю с. Максимівка ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання у власність для будівництва індивідуального гаражу площею 0.01 га в с. Максимівка (навпроти житлового будинку ОСОБА_2 ) із земель житлової та громадської забудови, а 19.09.2014 року прийняла рішення № 239, яким внесла зміни в рішення № 230 від 18.06.2014 року і п. 2 рішення виклала в такій редакції: надати дозвіл ОСОБА_1 , жителю є. Максимівка, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу в с. Максимівка (навпроти житлового будинку ОСОБА_2 ) площею 0.0100 га із земель житлової та громадської забудови.

19.09.2014 року ця ж сільська рада прийняла ще одне рішення № 242, яким дала йому дозвіл на виготовлення проекту детального плану території земельної ділянки площею 0.01 га для будівництва індивідуального гаража в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області із земель житлової та громадської забудови.

Також Терлівська сільська рада прийняла рішення, а саме: 26.12.2014 року № 254, яким затвердила проект детального плану території земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаражу в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області ОСОБА_1 та надала дозвіл йому на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність для будівництва індивідуального гаражу в с. Максимівка площею 0.0100 га із земель житлової та громадської забудови; 01.06.2016 року № 70, яким затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області ОСОБА_1 і надала йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0052 площею 0.0100 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу в с. Максимівка за рахунок земель житлової та громадської забудови Терлівської сільської ради.

12.06.2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно провів державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області з кадастровим номером :09:001:0052 за ним, і таким чином він став власником згаданої земельної ділянки.

З цими рішеннями Терлівської сільської ради і правом власності на земельну ділянку він звернувся до проектанта фізичної особи ОСОБА_5 , який розробив на його замовлення проект будівництва гаража в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області, в подальшому, начальник містобудування та архітектури Старосамбірської районної державної адміністрації 06.07.2016 року видав йому будівельний паспорт на будівництво гаражу.

01.09.2016 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області надав йому письмове повідомлення про початок виконання будівельних робіт по будівництву гаражу в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області.

В травні 2016 року відповідач без будь яких пояснень загородив земельну ділянку, яка належить йому на праві власності і призначена для будівництва гаража в с.Максимівка Старосамбірського району Львівської області.

В травні 2016 року він звернувся до Терлівської сільської ради по врегулюванню спору і усуненню перешкод у користуванні земельною ділянкою і 24.05.2016 року комісія сільської ради вийшла на місце і встановила, що житель с.Максимівка ОСОБА_2 самовільно захопив земельну ділянку, яка виділена йому для будівництва гаража.

В липні 2016 року він звернувся до відповідача з проханням мирно врегулювати спір, однак, відповідач почав кричати на нього, обзивати його, принижував його людську гідність. Тоді він звернувся в телефонному режимі до Старосамбірського відділення поліції і працівники поліції провели з відповідачем профілактичну бесіду виховного характеру. Але земельну ділянку відповідач не звільнив і відмовляється звільняти, чим створює йому перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою за призначенням - в будівництві гаража.

Таким чином, відповідач відмовляється добровільно звільняти земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності і тому він вимушений звернутися до суду про примусове усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Просить зобов`язати відповідача усунути та не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить йому на праві приватної власності, з кадастровим номером :09:001:0052 в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області, шляхом звільнення земельної ділянки від самовільно збудованої огорожі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2016 року справу розподілено судді ОСОБА_6 ..

Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 11.01.2017 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду на 11 годину 30 хвилин 05.04.2017 року.

Наказом від 01.08.2018 року суддю ОСОБА_6 відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області, як такого, що звільнений у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 24 липня 2018 року №2410/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Старосамбірського районного суду Львівської області у відставку».

З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №186/08/2018 від 07.08.2018 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 року справу передано для розгляду судді Ніточко Л.Й.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської област від 10.10.2018 року прийнято дану справу до розгляду та призначено судове засідання на 11 годину 00 хвилин 08 травня 2019 року.

08.05.2019 року оголошено перерву до 14 години 00 хвилин 17.02.2020 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дашинич І.Б. позовні вимоги підтримали з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просили позов задоволити. Додатково пояснили, що відповідач ОСОБА_2 з 2016 року чинить перешкоди в користуванні земельною ділянкою, на яку ОСОБА_1 , в передбаченому законом порядку, виготовив документи, став власником даної земельної ділянки. Відповідач не хоче добровільно звільнити його земельну ділянку, чим чинить йому перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою за призначенням - в будівництві гаражу.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися. Були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі (а.с.126, 129, 138-140, 150-152). 08.05.2019 року представник ОСОБА_7 в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні, викладеним в запереченні. В запереченні на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначив, що він з позивачем ОСОБА_1 постійно проживають в с.Максимівка Старосамбірського району Львівської області. Їхні будинки розташовані неподалік, через одне подвір`я. Знають один одного та перебувають в нормальних відносинах. Земельна ділянка, на яку претендує позивач, була в користуванні його сім`ї, нею користувалися його батьки, так як вона знаходиться навпроти його житлового будинку. Його батьки, а згодом він, використовували цю земельну ділянку для власних потреб, там знаходилися клітки для утримання кролів, зберігались корми, випасалася його худоба, а тому він цю земельну ділянку загородив. Зазначив, що його дружина - ОСОБА_7 01.07.2014 року зверталася із заявою в Терлівську сільську раду Старосамбірського району Львівської області, щоб їй надали у власність дану земельну ділянку для будівництва гаража, заява довго не розглядалася, аж 26.12.2014 року сільська рада надала їй дозвіл на виготовлення проекту детального плану території земельної ділянки площею 0.01 га для будівництва гаражу. Вважає, що рішення сільської ради, які стосувалися заяв позивача, та приймалися, починаючи з 2001 року, а саме: №55 від 30.09.2011 року, № 230 від 18.06.2014 року, № 239 від 19.09.2014 року, № 242 від 19.09.2014 року, - є підробленими.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Буняк Д.М. 17.02.2020 року надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що відповідач заперечує проти позову, вважає даний позов безпідставним, необгрунтованим та незаконним. Просить справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , розгляд якої призначено на 14 годину 00 хвилин 17.02.2020 року, розглядати без його участі (а.с.171). В судовому засіданні 08.05.2019 року надав пояснення, аналогічне, викладеному у відзиві на позовну заяву (а.с.78,79), а також додатково пояснив, що позовні вимоги позивача не визнає, відповідач загородив земельну ділянку з тих підстав, так як сім`я відповідача багато років користувалася цією земельною ділянкою, 26.12.2014 року сільська рада прийняла рішення № 256, яким також задоволила заяву ОСОБА_7 , дружини відповідача, надала дозвіл на виготовлення проекту детального плану території земельної ділянки площею, 0,01 га в с. Максимівка для будівництва гаражу із земель житлової та громадської забудови, в тому самому місці, що і позивачу. Рішення про те, щоб ця земельна ділянка раніше була закріплена за відповідачем, то такого рішення у відповідача не має, технічна документація на цю землю ним не виготовлялася, права власності відповідачем не набуто.

Представник третьої особи Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області Терлецький В.В. в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. В судовому засіданні 08.05.2019 року пояснив, що сторони між собою сваряться із-за спірної земельної ділянки. Позивач має всі документи на дану землю, всі рішення приймалися сільською радою на підставі його заяв, земля йому була передана у власність, він оформив всі документи, став власником, все зареєстрував. Саме відповідач ОСОБА_2 самовільно незаконно здійснив захоплення шляхом забиття коликів та огородження дошками земельної ділянки, власником якої є позивач, це підтверджується актом сільської ради від 24.05.2016 року. Також представник ствердив, що він особисто відповідачу та його дружині, коли виїжджав на місце, сказав, що вони загородили ділянку позивача, а не свою, що їхня ділянка є збоку, поряд з ділянкою позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Згідно з ст. 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органівмісцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та рішення №30012316 від 12.06.2016 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :09:001:0052, розташована в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області (а.с.6-7).

Згідно акту про самовільне захоплення земельної ділянки від 24.05.2016 року встановлено, що житель с.Максимівка ОСОБА_2 самовільно захопив земельну ділянку, яка виділена ОСОБА_1 для будівництва гаражу (а.с.15).

В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області з заявою про надання йому земельної ділянки, площею 0,01 га під будівництво гаражу в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області навпроти будинку ОСОБА_2 (а.с.162).

Зі згоди, яка міститься в матеріалах справи (а.с.163) вбачається, що сусіди ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не заперечували Терлецькому Ю.І. побудувати гараж на ріни біля їхніх житлових будинків.

Рішенням ІV-ї сесії VІ-го демократичного скликання Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 30.09.2011 року №55 вирішено: дати дозвіл позивачу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки під будівництво гаражу (навпроти свого будинку) в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області; матеріали погодження місця розташування земельної ділянки зобов`язано подати на чергову сесію Терлівської сільської ради для їх затвердження; дати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки; відведення землі оформити у встановленому порядку; контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну комісію з питань регулювання земельних відносин (голова комісії ОСОБА_8 ) (а.с.9).

Рішенням ХІХ-ї сесії VІ-го демократичного скликання Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 18.06.2014 року №230 вирішено рішення ІV-ої сесії VІ-ого демократичного скликання Терлівської сільської ради «Про надання дозволу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки жителю с.Максимівка ОСОБА_1 під будівництво гаражу в с. Максимівка» від 30.09.2011 року №55 викласти в такій редакції: дати дозвіл жителю с. Максимівка ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для надання у власність для будівництва індивідуального гаража площею 0.01 га в с. Максимівка (навпроти житлового будинку ОСОБА_2 ) із земель житлової та громадської забудови (а.с.10).

Рішенням ХХ-ї сесії VІ-го демократичного скликання цієї ж сільської ради від 19.09.2014 року №239 «Про внесення змін до рішення ХІХ ої сесії VІ ого демократичного скликання Терлівської сільської ради від 18.06.2014 року №230» вирішено внести зміни в рішення ХІХ-ої сесії VІ-го демократичного скликання Терлівської сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 18.06.2014 року №230, а саме: п. 2 рішення викласти в такій редакції: «Надати дозвіл гр. ОСОБА_1 жителю с. Максимівка на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу в с. Максимівка (навпроти житлового будинку ОСОБА_2 ) площею 0.0100 га із земель житлової та громадської забудови» (а.с.11).

Рішенням ХХ-ї сесії VІ-го демократичного скликання Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 19.09.2014 року №242 « Про надання дозволу на виготовлення містобудівної документації детального плану території для будівництва індивідуального гаражу в с.Максимівка» вирішено дати дозвіл гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту детального плану території земельної ділянки площею 0.01 га для будівництва індивідуального гаражу в с. Максимівка Старосамбірського району Львівської області із земель житлової та громадської забудови (а.с.12).

Рішенням ХХІ-ї сесії VІ-ого демократичного скликання Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 26.12.2014 року №254 «Про затвердження проекту детального плану території земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаражу гр. ОСОБА_1 » вирішено затвердити проект детального плану території земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаражу в с. Максимівка Старосамбірського району Львівські області гр. ОСОБА_1 та надати дозвіл йому на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність для будівництва індивідуального гаражу в с. Максимівка площею 0.0100 га із земель житлової і громадської забудови (а.с.13).

Рішенням VІІ-ї сесії VІІ-го демократичного скликання Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 01.06.2016 року №70 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу в с.Максимівка Старосамбірського району Львівської області ОСОБА_1 та надано йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0052, площею 0.0100 га, цільове призначення якої -для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу в с. Максимівка за рахунок земель житлової та громадської забудови Терлівської сільської ради (а.с.14).

З матеріалів справи вбачається, що право землекористування ОСОБА_1 в установленому земельним законодавством порядку оформлено.

На підставі ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків.

Правомочність користування майном означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Перешкоди в користуванні - це дії іншої особи щодо обмеження власника майна у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

З вищеперерахованих документів рішень сільської ради, проекту будівництва гаражу(а.с.17-19, будівельного паспорта (а.с.20, 21), ескізних намірів (а.с.22), повідомлення про початок виконання будівельних робіт (а.с.23) в судовому засіданні встановлено, що підтверджено сторонами приватизація землі ОСОБА_1 розпочалася ще у 2011 році.

Таким чином ОСОБА_1 отримано у власність вищевказану земельну ділянку у відповідності до вищевказаних норм закону.

Відповідно до ч.ч. 9, 10, 12 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно п.п. «г», «е» ч.1 до ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до ч.3 ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

В судовому засіданні 08.05.2019 року представники відповідача ОСОБА_2 стверджували, що сільська рада неправомірно передала у власність ОСОБА_1 частину земельної ділянки, що перебувала у їхньому користуванні та, надаючи одночасно двом громадянинам дозволи на виготовлення землевпорядної документації на одну земельну ділянку, перевищила свої повноваження та прийняла завідомо незаконне рішення, щодо передачі земельної ділянки, якою користувалися і користуються вони.

Однак, судом встановлено, що всі вищеперераховані рішення Терлівської сільської ради, які були прийняті по розгляду заяв позивача, з якими він звертався в сільську раду (а.с.158,162,165,166,168) і які належно зареєстровані в журналах реєстрації пропозицій, заяв, скарг, громадян(а.с.157,159-161,167), з приводу питання земельної ділянки для будівництва гаражу, оформлення ним, тобто, ОСОБА_1 , права власності на земельну ділянку 0,01 га для будівництва індивідуального гаража в с. Максимівка (навпроти житлового будинку ОСОБА_2 ) із земель житлової та громадської забудови, відповідачем не оскаржувалися. Рішення є чинними на день розгляду справи в суді.

Так, дійсно, 01.07.2014 року дружина відповідача - ОСОБА_7 звернулася із заявою в Терлівську сільську раду Старосамбірського району Львівської області, щоб їй надали у власність земельну ділянку під будівництво гаражу (а.с.164).

Рішенням ХХІ-ї сесії VІ-го демократичного скликання Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 26.12.2014 роу №256 «Про надання дозволу на виготовлення містобудівної документації детального плану території для будівництва індивідуального гаражу в с.Максимівка» вирішено дати дозвіл гр. ОСОБА_7 на виготовлення проекту детального плану території земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу в с.Максимівка Старосамбірського району Львівської області із земель житлової та громадської забудови (а.с.36).

Однак, з копій викопіювання з плану с.Лібохова (Максимівка) Старосамбірського району Львівської області з позначенням місця знаходження земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_7 встановлено, що земельні ділянки сторін, надані Терлівською сільською радою, знаходяться одна біля одної, тобто сторони у справі є суміжними землекористувачами (а.с.87-88).

Крім того, з довідки Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 13.11.2017 року №458 відомо, що земельна ділянка, яка виділена ОСОБА_1 для будівництва індивідуального гаражу площею 0,01 га в с.Лібухова, надана із земель запасу, цільове призначення якої для забудови; спірною земельною ділянкою до її приватизації не користувався ніхто; проводились ОСОБА_1 реконструкція виділеної йому земельної ділянки (завезення землі, планування території); дана спірна земельна ділянка ОСОБА_2 , не виділялася; даною спірною ділянкою на даний час користується ОСОБА_2 (а.с.90).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , брат позивача, суду повідомив, що він разом з позивачем у 2012 році приходив до відповідача ОСОБА_2 і питав дозволу на будівництво гаражу. Всі погодилися. Саме на цій земельній ділянці, яку позивачу виділено під будівництво гаражу, де були встановлені межі, вони завезли глину, біля 15-ти прицепів, вирівняли землю, стало гарно, підняли її до рівня дороги, зразу ж , після цього, відповідач, забивши колики, загородив дошками земельну ділянку ОСОБА_1 .. Позивач, маючи всі документи на землю, не може використовувати її по призначенню, збудувати гараж.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , мама позивача, суду пояснила, що її син мав намір побудувати гараж, тому вони пішли в Терлівську сільську раду для отримання дозволу на його будівництво. У сільській раді їм повідомили, що їм потрібно отримати дозволи сусідів. Після отримання згоди сусідів, засвідчених їхніми підписами, позивач завіз глину і вирівняв землю, оскільки там була яма, однак ОСОБА_2 загородив спірну ділянку і не дозволяє проводити там будь-які роботи.

Отже, довідкою сільської ради, показами свідків також повністю підтверджується те, що відповідач самовільно захопив земельну ділянку позивача, яку загородив.

Позивач, як на підставу заявлених вимог посилається на те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом встановлення огорожі.

Суд погоджується з такими аргументами позивача, так як відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 153 Земельного кодексу України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 самовільно зайняв земельну ділянку, площею 0,01 га, що належить ОСОБА_1 ..

Не заслуговують на увагу твердження представників відповідача, що відповідач не здійснював огорожу спірної земельної ділянки, а її огородила ОСОБА_7 , його дружина, з огляду на те, що це спростовується показами свідків,згідно яких кілки забивав та огороджував дошками земельну ділянку ОСОБА_2 , актом про самовільне захоплення земельної ділянки від 24.05.2016 року, яким встановлено, що житель с.Максимівка ОСОБА_2 самовільно захопив земельну ділянку, яка виділена ОСОБА_1 для будівництва гаражу (а.с.15), а також про це особисто ствердив сам відповідач у своєму запереченні на позов, в якому зазначив, а саме: «Я дійсно в травні 2016 року загородив земельну ділянку, якою користуюся і все життя користувався.»

З довідки Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області №103 від 11.02.2019 року відомо, що с.Максимівка Старосамбірського району Львівської області перейменовано на с.Лібухова Старосамбірського району Львівської області, згідно Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» №1377- УІІІ від 19.05.2016 року (а.с.97).

Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши усі докази, суд вважає, що є усі підстави вважати, що встановлена огорожа, на земельній ділянці, належній ОСОБА_1 , порушує права та інтереси позивача і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом шляхом зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер :09:001:0052, що на праві власності належить ОСОБА_1 , розташована в с.Лібухова (колишня назва с.Максимівка) Старосамбірського району Львівської області, шляхом звільнення земельної ділянки від самовільно збудованої огорожі.

Відповідно до частин 1 і 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (а.с. 1).

На підставі наведеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 20, 319, 321 ЦК України, ст. 2, ч.1 ст. 4, ст. 5, ст.ст.10 - 13, 76-82, 89, ч.1 ст.141, ст.ст.258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ч.1 ст.78, ст.79, ч.ч. 4, 5, 9, 10, 12 ст. 79-1, п.п. г, е ч.1 ст.91, ч.3 ст.103, ст. ст.125, 126, ч.2 ст.152, ст.189 Земельного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , усунути перешкоди та не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, з кадастровим номером :09:001:0052 в с.Максимівка Старосамбірського району Львівської області шляхом звільнення земельної ділянки від самовільно збудованої огорожі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судові витрати в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят однієї) гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Старосамбірський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.02.2020 року.

Суддя Л.Й.Ніточко