Справа № 161/6785/18 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/159/20 Категорія: 48 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.12.2017 року о 20 годині 58 хвилин в м. Луцьку по пр. Соборності внаслідок ДТП, яке сталося з вини водія ОСОБА_4 , яка керувала транспортним засобом марки Мерседес Бенц, д.н.з. НОМЕР_1 , завдала майнової шкоди, а саме пошкодила належний йому автомобіль марки Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Луцького міськрайонного суду від 23.01.2018 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Транспортний засіб, яким керувала відповідач був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Страхова компанія здійснила відшкодування в розмірі 52 138 грн. 42 коп.

На даний час його автомобіль відновлено в сервісному центрі ТОВ «Автоконцерн» за рахунок його власних коштів в сумі 126 466 грн. 77 коп., тобто, фактичний розмір шкоди становить 126 466 грн. 77 коп.

З метою відшкодування завданої шкоди відповідачем, він звернувся до останньої в заявою 26.03.2018 року про відшкодування 74 328 грн. 35 коп. різниці між сплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди.

З врахування заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача заподіяну шкоду в розмірі 56 696 грн. 50 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2019 року позов в даній справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальних збитків (розмір франшизи) 2000 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру матеріальних збитків та стягнути з відповідача на його користь 74328,35 гривень .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Задовольняючи часткового позов та стягуючи 2000 гривень (франшизу), суд першої інстанції виходив з того, що позивач погодився з розміром страхового відшкодування, визначеним Страховою компанією відповідача, що підтверджується фактом отримання ним грошових коштів у визначеній страховиком сумі та відсутністю належних і допустимих доказів незгоди з такою сумою, а чинне законодавство передбачає право потерпілого на звернення до винної у ДТП особи у разі, коли розмір завданої майнової шкоди перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, а тому вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 56696,50 грн є необґрунтованими. Оскільки страховою компанією було виплачено страхове відшкодування за мінусом франшизи то саме розмір франшизи підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки такі висновки зроблені з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Судом встановлено, що 23 січня 2018 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. Підставо притягнення до відповідальності слугувало те, що ОСОБА_4 , 30 грудня 2017 року, о 19 год. 58 хв., в м. Луцьку, по пр. Соборності, 38, керуючи автомобілем Mercedes-Benz С250Т - MOD, д.н.з. НОМЕР_3 , в порушення вимог п.16.6 Правил дорожнього руху, на регульованому перехресті з вул. Чорновола, при повороті ліворуч, не надала переваги в русі автомобілю TOYOTA Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 10).

Цивільно - правова відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_4 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Ліміт відповідальності на момент події встановлений в сумі 100000 грн.

12 лютого 2018 року позивач звернувся до ПрАТ «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку.

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання.

З метою визначення розміру страхового відшкодування та встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до товариства з обмеженою відповідальністю «СОС Сервіс Україна» для проведення автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до звіту № SOS-442 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19 січня 2018 року, проведеного за участю позивача, було здійснено огляд пошкодженого автомобіля та встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 108 834 грн. 92 коп. та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля матеріальний збиток становив 63 811 грн. 27 коп. та сума ПДВ на деталі, які підлягають заміні 9 307 грн.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 про настання страхового випадку позивач прохав перерахувати суму страхового відшкодування йому за системою «Аваль-Експерт». Також позивач повідомив, що він не є платником ПДВ.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.36.2. Закон № 1961-IV, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з собою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених в ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодження майна ( транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи( її представника) , сума що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» враховуючи звіт № SOS-442 про визначення вартості матеріального збитку від 19 січня 2018 року склало страховий акт № UA 031/L01/01 від 20 березня 2018 року та розрахунок страхового відшкодування до нього на підставі яких було проведено виплату (з врахування коефіцієнту фізичного зносу матеріальних збитків 63811,27 грн та суми ПДВ на деталі які підлягають заміні 9307,88 грн та визначеної договором франшизи 2000 грн) страхового відшкодування позивачу у розмірі 52503,39 грн.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, як вбачається з досліджених судом доказів, фактична вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, належного позивачу, становить 108834, 92 гривень відповідно до звіту № SOS-442 .

Отже вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, а тому з ОСОБА_4 , як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром відновлювального ремонту автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 56696, 50 грн. (108 834,92 грн. 92 - 52503,39грн ( виплачене страхове відшкодування)).

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги, як доказ, понесених витрат на відновлювальний ремонт - Акт виконаних робіт ТОВ «Автоконцепт» на загальну суму 126466, 77 гривень.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду в справі №753/21177/16-ц від 19 вересня 2018 року.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру майнового збитку саме на суму 126466,77 гривень.

За клопотанням сторін ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року для визначення вартості відновлювального ремонту судом першої інстанції було призначено судову авто-товарознавчу експертизу ( а.с. 233).

Однак дана ухвала експертною установою була повернута до суду без виконання з підстав ненадання для огляду автомобіля марки «Тойота Кемрі» та неможливістю дослідження наявних у справі письмових доказів , а саме: протоколу технічного огляду від 30 грудня 2017 року у зв`язку з їх неналежною якістю ( а.с.21 Т.2).

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, викладених у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог , а тому такі вимоги підлягають до задоволення.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову .

При цьому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки її прохальна частина виходить за межі заяви про зменшення позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_3 судові витрати понесені ним за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1762,00 грн (704,80 грн ( судові витрати за подання позовної заяви + 1057,20 грн за подання апеляційної скарги) грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 (паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Луцьким МВ УДМС України у Волинській області 28.08.2015 року, яка проживає: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Луцьким РВ УМВС України у Волинській області 20.08.2004 року, який проживає: селище міського типу Рокині, Луцького району, Волинської області) 56696 (п`ятдесят шість тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 50 копійок майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 (паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Луцьким МВ УДМС України у Волинській області 28.08.2015 року, яка проживає: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Луцьким РВ УМВС України у Волинській області 20.08.2004 року, який проживає: селище міського типу Рокині, Луцького району, Волинської області) 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривень судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: