Дата документу 21.01.2020
Справа № 334/8705/19
Провадження № 2/334/1846/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Ярошенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зняття арешту з належного їй рухомого і нерухомого майна, в якому вказала, що постановою старшого державного виконавця Ленінського відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (наказом Міністерства юстиції України № 4053/5 від 17.12.2019 року виведено Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зі складу головного територіального управління юстиції та введено до складу міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції з підпорядкуванням цим міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, збереженням статусу юридичних осіб та перейменуванням у Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сіваковою О.О. від 21.02.2013 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачу, на підставі виконавчого листа № 0814/4080/2012 від 11.01.2013 року, виданого Ленінським районним судом м.Запоріжжя.

На звернення позивача, листом начальника Дніпровського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Проценко А.Ю. № 62728 від 10.12.2019 року було повідомлено, що 21.11.2013 року державним виконавцем було винесено постанову у виконавчому провадженні № 36230444 про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час). На теперішній час надати більш детальну інформацію про хід виконавчого провадження неможливо у зв`язку з тим, що виконавче провадження було знищено згідно п.3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби (строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати завершення виконавчого провадження).

Наявність накладеного обтяження перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні як наявним майном, так і майном, яке вона має намір придбати.

Разом з тим, підстави для такого обтяження на теперішній час відсутні.

Просить зняти арешт з належного їй рухомого і нерухомого майна, накладеного постановою старшого державного виконавця Ленінського відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Сіваковою О.О. від 21.02.2013 року у виконавчому провадженні № 36230444 та стягнути витрати по сплаті судового збору.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити.

17.01.2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача державний виконавець Сіваков О.О. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без участі державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі скінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (в редакції Закону від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року).

Судом встановлено, що з 29.01.2013 року на виконанні у Дніпровському ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області (наказом Міністерства юстиції України № 4053/5 від 17.12.2019 року виведено Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зі складу головного територіального управління юстиції та введено до складу міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції з підпорядкуванням цим міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, збереженням статусу юридичних осіб та перейменуванням у Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувало виконавче провадження № 36230444 щодо примусового виконання виконавчого листа № 0814/4080/2012, виданого 11.01.2013 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» суми боргу у розмірі 656282,63 грн.

21.02.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення зборони на його відчуження, відповідно до якої на все нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_1 був накладений арешт.

21.11.2013 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час).

Відповідно до ст. 47 ч.1 п.2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час) передбачалось, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 22 цього ж Закону встановлювалось, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких не відноситься відсутність виконавчих проваджень, знищених у відповідності до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Станом на теперішній час, виконавче провадження № 36230444 знищено, у зв`язку з чим, припинити чинність арешту немає можливості.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно с.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 3 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч. 5 ст. 59 даного Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, тому позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом про зняття арешту з майна, оскільки інший порядок захисту його прав, а ніж судовий - законодавцем не передбачений.

Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду, а тому, у зв`язку з тим, що станом на час розгляду справи будь-яких відкритих виконавчих проваджень у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Піденно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в яких боржником є позивач немає, суд приходить до висновку про те, що усі передбачені законом підстави для існування арешту належного позивачу майна - відсутні, оскільки внаслідок цього вона обмежений у здійснені прав власника щодо належного йому майна, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з рухомого і нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (наказом Міністерства юстиції України № 4053/5 від 17.12.2019 року виведено Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зі складу головного територіального управління юстиції та введено до складу міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції з підпорядкуванням цим міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, збереженням статусу юридичних осіб та перейменуванням у Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сіваковою О.О. від 21.02.2013 року ВП № 36230444.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ісаков Д.О.