Справа № 137/102/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну ділянку (пай) розміром 1,31 в умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області. Позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності правовстановлючюих документів на спадкове майно необхідних для вчинення нотаріальних дій.

Просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 1,31 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна заява, відповідно до змісту якої позивач просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Судові витрати просить залишити за нею (а.с. 21).

Представник відповідача Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява відповідно до якої сільська рада просить справу розглянути у їх відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 19).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

За положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 5) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтвом про одруження зазначається факт шлюбних відносин між позивачем та спадкодавцем (а.с. 6). Відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) (а.с. 7) ОСОБА_2 належиться право на земельну частку розміром 1,31 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі в КСП «Малинівське».Відповідно до витягу відділу у Літинському району Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с. 8) ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0492506, належить земельна ділянка площею 1,31 в умовних кадастрових гектари на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області. Згідно довідки виконавчого комітету Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 759 від 13.09.2019 (а.с. 9) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувався у списку пайовиків КСП «Малинівське». Відповідно до довідки Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 758 від 13.09.2019 (а.с. 10) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті проживала дружина ОСОБА_1 , 1923 року народження.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку.

Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

Оскільки ОСОБА_2 (чоловік позивача) за життя не отримав державного акту на земельну ділянку, хоча земельна ділянка і передана останньому, відтак позивач в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка вправі порушувати питання про успадкування права цієї земельної ділянки з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для приватизації земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю.

Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 належало право на земельну частку (пай), розміром 1,31 в умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, а позивач ОСОБА_1 , має намір повністю успадкувати майно померлого чоловіка, проте успадкувати майно не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тому з метою захисту майнових прав позивача, за останньою слід визнати право на земельну частку (пай), розміром 1,31 в умовних кадастрових гектари, право на яку було в ОСОБА_2 та котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за нею (а.с. 21).

Керуючись ст. 14 Конституції України, ст. ст. 125, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 16, 1220-1225 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 200, 206, 209, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, беручи до уваги правові положення викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 1,31 в умовних кадастрових гектарах, право на яку належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0492506 виданого згідно розпорядження Літинської районної державної адміністрації Вінницької області № 245 від 30.09.1997.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.