Справа № 346/4714/20
Провадження № 2/346/1912/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря Максим`юк М.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корницької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ), належало на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був його вітчим ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 01.07.1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору- ОСОБА_2 та його дружина, мати позивача, ОСОБА_3 . На момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у даному господарстві були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Заповіт від імені померлого у виконкомі Корницької сільської ради не посвідчувався. Станом на 01 липня 1990 року у господарстві по АДРЕСА_2 проживали: голова колгоспного двору- ОСОБА_2 та його дружина - мати позивача ОСОБА_3 . На момент смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 вона проживала в даному господарстві одна. Заповіт від імені померлої посвідчувався у виконкомі Корницької сільської ради 22.02.2001р. за реєстровим №26, який частково змінений заповітом 31.07.2001 року за реєстровим № 101. Заповіт посвідчений 29.03.2007р. за реєстровим № 37 не змінено і не скасовано. Будинки АДРЕСА_3 і АДРЕСА_2 були побудовані спільними зусиллями і коштами його матері та вітчима і знаходяться на одному подвір`ї. Його мати та батько проживали тривалий час в будинку АДРЕСА_3 , а через декілька років після смерті ОСОБА_2 мати перейшла проживати в будинок АДРЕСА_2 , на який оформила свідоцтво про право власності від 29.06.1999р. Зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюб 17.04.1978 року, у зв`язку з чим останній було присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », однак продовжували до смерті ОСОБА_2 спільно проживати і спільно вести господарство. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла мати позивача ОСОБА_5 будучи особою пенсійного віку, але юридично спадщину не оформила, постійно проживаючи у спірному будинку, тобто фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла склала заповіт від 31.07.2001 року за реєстровим № 101 , згідно якого все належне їй майно заповіла своїм синам ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , та заповіт від 29.03.2007р. за реєстровим № 37, згідно якого земельну частку (пай) заповіла своєму синові ОСОБА_8 . Зазначає, що ОСОБА_8 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері в його користь. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 на спірне будинковолодіння по АДРЕСА_3 з причини не виділення часток померлих членів колгоспного двору. Тому, просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

В судове засідання від позивача надійшла заява, в якій вимоги позовної заяви підтримав, просив справу слухати у його відсутності.

Представник відповідача Корницької сільської ради подав в судове засідання письмове клопотання, в якому щодо позовних вимог не заперечив.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивача та представника відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , належав на праві особистої власності колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2 , що підтверджується копіює свідоцтва про право власності, виданим виконкомом Коломийської районної ради від 13 червня 1990 року за № 124, випискою із інвентаризаційних матеріалів Коломийської МБТІ від 02.07.2020 року за № 66635 та довідкою Корницької сільської ради від 01 вересня 2020 року за № 741.

Станом на 1990 р. у даному житловому будинку проживали: голова сім`ї- ОСОБА_2 та дружина - ОСОБА_3 На момент смерті ОСОБА_2 у даному господарстві були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Заповіт від імені померлого у виконкомі Корницької сільської ради не посвідчувався, що підтверджується довідкою Корницької сільської ради від 01 вересня 2020 року за № 741 (а.с.14).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюб, та після розірвання шлюбу ОСОБА_9 було присвоїно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.12)

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що 05 вересня 1992 року складено відповідний актовий запис №21 (а.с.11)

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав та не посвідчував, що підтверджується довідкою Корницької сільської ради від 01 вересня 2020 року за № 741 (а.с.14).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина, мати позивача ОСОБА_6 . Інших спадкоємців, які претендували на спадщину, не має

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивача, ОСОБА_10 померла, про що в книзі реєстрації актів смертей 20 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №26 (а.с. 10). За життя померла склала заповіт посвідчений секретарем виконкому Корницької сільської ради Лахнюком В.В. 31 липня 2001 року, згідно якого все своє майно заповіла своїм синам ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.20). В подальшому 29 березня 2007 року ОСОБА_6 склала заповіт,яким земельниу частку (пай) серія ІФ №030591,яка перебуває в оренді СТзОВ «Корнич» заповіла своєму синові ОСОБА_8 (а.с.21).

Після смерті матері позивача, відкрилася спадщина за заповітом, яка складається зокрема, з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_3 . Спадщину за заповітом після смерті матері прийняв позивач.

ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері, про що14 жовтня 2011 року подав до приватного нотаріуса відповідну заяву (а.с.27). Аналогічну заяву написав ОСОБА_8 .

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину не має.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, отримав відмову, оскільки частки померлого голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не було виділено.

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду".

Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності дост.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає.

Згідно даних технічного паспорту в АДРЕСА_3 розташовані: житловий будинок «літ. А», літня кухня «літ. Б», стодола «літ.В», стайня «літ.Г», вбиральня «літ.Д.», криниця «№1», огорожа «№2-№4»(а.с. 30-34).

Згідно звіту про ринкову вартість житлового будинку АДРЕСА_4 , становить 113021 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та, керуючись ст.ст.197-200,206 ч.1, 247 ч.2 ,239,263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2020 року.

Суддя Веселов В. М.