Головуючий суддя
в суді І інстанції Козіна С.М.
Єдиний унікальний №374/239/15-ц
Провадження № 6/374/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді - Козіної С.М.,

за участі:

секретаря - Маламан Я.О.,

представника стягувача - адвоката Савченка В.І.,

боржника - ОСОБА_1 ,

представника боржника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області заяву ОСОБА_3 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та приведення його у відповідність до чинних вимог, подану у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ржищівського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_3 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та приведення його у відповідність до чинних вимог, подану у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми.

Заяву мотивовано тим, що Ржищівським міським судом Київської області 09 липня 2015 року постановлено судове рішення у справі № 374/239/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми. В зв`язку з набранням судовим рішенням законної сили 31 серпня 2015 року позивачу надано наступні виконавчі листи від 31.08.2015: - про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 2 370 215 (два мільйона триста сімдесят тисяч двісті п`ятнадцять) гривень 62 копійки; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в розмірі 424 (чотириста двадцять чотири) гривні 20 копійок.

З метою примусового виконання рішення суду зазначені виконавчі листи були подані до ДВС Ржищівського міського управління юстиції Київської області. Постановами від 16 листопада 2016 року начальника ВДВС Ржищівського МУЮ юстиції Київської області Кармазина Р.М. відмовлено в прийнятті до провадження виконавчих документів та у відкритті виконавчих проваджень з примусового виконання. Підставою зазначена відсутність у виконавчих документах ідентифікаційного номера боржника, що суперечить п. 3 ч 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону. Стягувачу роз`яснено право звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення у відповідність виконавчого листа вимогам Закону.

17 листопада 2015 року Апеляційним судом Київської області було скасовано рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми відмовлено.

У подальшому цивільна справа неодноразово переглядалась за апеляційними та касаційними скаргами сторін. Зазначене рішення Апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року було скасовано касаційним судом та направлене до апеляційного суду для повторного розгляду. Після чергового перегляду справи у апеляційному порядку колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області 12 січня 2017 року апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, а чинність рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року поновлена.

На той час пред`явлення наданих позивачу виконавчих листів від 31 серпня 2015 року до виконання було неможливим з огляду на перебіг визначених у них строків пред`явлення до виконання - до 01 вересня 2016 року. До того ж у зв`язку з касаційним оскарженням попередніх рішень місцевого та апеляційного судів з боку відповідача, в березні 2017 року була надіслана до касаційного суду, тому звернення до місцевого суду з заявою про приведення виконавчих документів у відповідність до вимог чинного законодавства було неможливим.

На даний час з ЄДРСР заявнику стало відомо, що Верховним Судом в судовому провадженні 61-22243ск18 23 жовтня 2019 року розглянув касаційну скаргу у даній справі та відмовив в її задоволенні.

У заяві просив привести виконавчі листи у даній справі у відповідність до чинних вимог, зазначивши в них реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача та поновити строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановивши кінцевий термін пред`явлення їх до виконання протягом одного року з дня надбання чинності відповідною ухвалою суду за цією заявою.

21 січня 2020 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшло заперечення представник позивача ОСОБА_3 представник відповідача вважає, що заява представника позивача ОСОБА_4 є безпідставною, суперечливою у своїх доводах та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п. 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Як видно з матеріалів цивільної справи та заяви представника позивача ОСОБА_4 виконавчі листи їм видані 31 серпня 2015 року, тобто під час дії ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження"(в редакції Закону № 2677-УІ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: - посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; -інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня ніс ля його встановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2677-VI, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, відповідач (боржник) вправі очікувати на позитивні для нього наслідки у зв`язку з простроченням кредитора під час виконання зобов`язання, а кредитор має прикласти максимуму зусиль для реалізації свого права стягнення в межах визначених заковом строків у відповідності до приписів законодавства.

Виконання рішення суду чи судового наказу в цивільній справі здійснюється відповідно до статей 367-389 ЦПК України, Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції Міністерства юстиції від 15 грудня 1999 року N 74/5 та інших правових актів.

Права стягувача визначені ст. 11, 12, 36 Закону України "Про виконавче провадження". Отже, представник позивача або безпосередньо позивач мав право на оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця до вищестоящого органу (начальнику виконавчої служби, місцеве управління юстиції чи Мін`юст) чи безпосередньо до суду.

До суду представник позивача або безпосередньо позивач міг звернутися протягом 10 днів з дня, коли вони дізналася або повинні були дізнатися про порушення своїх прав (відмова у відкритті виконавчого провадження, його закриття, не вчинення дій по виконанню рішення тощо), та у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Скарга розглядається в десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця.

З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що представником позивача ОСОБА_4 не наведено у заяві будь-яких доводів та не надано письмових доказів, які б судом могли бути визнані належними, а причини поважними, у зв`язку з пропущенням строку на виконання рішення суду по виконавчим провадженням та поновлення строку пред 'явлення виконавчого документу до виконання. Зазначав, що позивачем у справі та його представником за своєю недбалістю, без поважних причин були порушені строки більше 3 (трьох) років звернення до суду щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Просив заяву представника позивача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник стягувача - ОСОБА_4 вимоги заяви підтримував та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні боржник та його представник ОСОБА_2 просили відмовити у задоволенні заяви з підстав вказаних у поданому запереченні.

З матеріалів справи встановлено таке.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 2 370 215 грн 62 коп., судовий збір у розмірі 3 654 грн та судові витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 424 грн 20 коп. (а.с. 40-42, том 1). Рішення набрало законної сили 31 серпня 2015 року.

Відповідно до поданої позивачем заяви від 28 серпня 2015 року, у вересні 2015 року судом було надіслано виконавчі листи позивачу (а.с. 47, 48 т. 1).

30 вересня 2015 року відповідачем було подано апеляційну скаргу (а.с. 58-59 т. 1).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року скасовано рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року та ухвалено нове, яким в позові ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 82, 83-84, т. 1).

Ухвалою суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 06 квітня 2016 року було скасовано рішення Апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року, а справу направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 122-123, т. 1).

12 січня 2017 року Апеляційним судом Київської області було залишено без змін рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року (а.с. 156, том 1).

Отже, фактично рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року за результатами розгляду апеляційної та касаційної скарг відновлено з 12 січня 2017 року.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року та ухвала апеляційного суду Київської області від 12 січня 2017 року залишено без змін (а.с. 94-97, том 2).

Судом було встановлено, що справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми відповідно до супровідного листа № 1731/15-вих від 1 жовтня 20158 року (а.с. 66 т. 1) була направлена до суду апеляційної інстанції для перегляду. До Ржищівського міського суду Київської області дана справа після перегляду судами апеляційної та касаційної інстанції повернулась 11 листопада 2019 року (а.с. 98 т. 2). 28 вересня 2018 року представник позивача звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих листів (а.с. 100 т. 2), але через відсутність справи в суді першої інстанції та тому що виконавчі листи видаються по справі один раз, йому було направлено лист з відповідним роз`ясненням (а.с. 104 т. 2).

Суд не може прийняти до уваги твердження преставника відповідача про те, що позивач не оскаржив постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16 листопада 2015 року в установленні законодавством терміни, оскільки станом на 17 листопада 2015 року рішення Ржищівського міського суду Київської області від 9 липня 2015 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області.

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 16 листопада 2015 року було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання. Підставою відмови вказано, що виконавчий документ не відповідає ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: не зазначено ідентифікаційний номер стягувача і боржника, або номер і серія паспорта стягувача і боржника, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомити про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України (а.с. 90, т. 2). Вказана постанова позивачем не оскаржувалась.

Що стосується вимоги про приведення виконавчого документа у відповідність до Закону, то суд виходить з такого.

Як встановлено з оригіналів виконавчих листів, останні не містять запису ідентифікаційного номера чи серії, номера паспорта боржника, хоча вказано, що боржник ОСОБА_1 , уродженець Ісламської Республіки Іран, проте виконавчі листи містять запис серії, номера паспорта стягувача - ОСОБА_3 .

Як встановлено з матеріалів справи, вони не містять копії документа про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_5 або копії його паспорта громадянина України. Крім того, матеріали справи містять інформацію про громадянство ОСОБА_1 , який відповідно до посвідки на тимчасове проживання, серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2011 року та діє безстроково є громадянином Ісламської Республіки Іран (а.с. 5, том 1).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02.06.2016) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчих листах ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки державний виконавець відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" наділений повноваженнями для отримання будь-якої інформації з метою захисту інтересів стягувача.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в цивільній справі № 471/283/17ц та постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц, узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-62цс14 від 25 червня 2014 року.

Отже, вимога про приведення виконавчих листів у відповідність до чинних вимог задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, то суд виходив із такого.

Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (Закон від 2 червня 2016 року № 1404-VIII).

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Враховуючи викладене, а також те, що фактично рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року за результатами перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій відновлено з 12 січня 2017 року, тому у позивача відлік трьохрічного строку для подання виконавчих листів до ВДВС розпочався з 12 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що матеріали справи не містять відомості про те, чи звертався стягувач ОСОБА_3 до ВДВС з виконавчими листами по даній справі після 12 січня 2017 року, а також не містять відомостей про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у зв`язку із пропуском строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, вимога про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є передчасною, тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, у задоволенні вимог заяви ОСОБА_3 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та приведення його у відповідність до чинних вимог.

Керуючись ст. 260, 261, 268, 353-354, 444 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та приведення його у відповідність до чинних вимог.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18 лютого 2020 року.

Суддя