Ухвала

21 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 686/7426/19

провадження № 61-3101ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження органу місцевого самоврядування, результатів проведеного конкурсу та трудового договору,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсними: результати конкурсу від 04 грудня 2018 року на заміщення посади директора Кам`янець-Подільської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Славутинка» Хмельницької обласної ради; розпорядження голови Хмельницької обласної ради від 07 грудня 2018 року № 212/2018-о «Про призначення ОСОБА_2 на посаду директора Кам`янець-Подільської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Славутинка» Хмельницької обласної ради»; трудовий договір, укладений між Хмельницькою обласною радою та ОСОБА_2 , на заміщення посади директора Кам`янець- Подільської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Славутинка» Хмельницької обласної ради.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що при проведенні конкурсу на посаду директора Кам`янець-Подільської спеціалізованої школи-інтернат І-ІІІ ступенів «Славутинка» Хмельницької обласної ради Хмельницькою обласною радою порушено порядок проведення конкурсу, визначений Положенням про конкурс на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області, затвердженим рішенням сьомої сесії Хмельницької обласної ради від 27 вересня 2018 року за № 18-21/2018, та проведено необ`єктивне оцінювання конкурсантів. Внаслідок вказаних порушень розпорядженням голови Хмельницької обласної ради від 07 грудня 2018 року № 212/2018-о на вказану посаду призначено ОСОБА_2 , стосовно якої відкрито кримінальне провадження щодо вчинення майнового злочину, пов`язаного з привласненням та/або розкраданням бюджетних коштів, виділених на фінансування Кам`янець-Подільської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів «Славутинка». На час вчинення цього злочину ОСОБА_2 обіймала посаду директора цієї школи. ОСОБА_2 є учасником кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 190, частиною четвертою статті 27, частиною четвертою статті 369 Кримінального кодексу України, а також вона має численні хвороби, що перешкоджатиме виконанню нею професійних обов`язків. Крім того, всупереч вищевказаному Положенню про конкурс на офіційному сайті Хмельницької обласної ради не було оприлюднено оголошення про проведення конкурсу. Йому не відомо, яким чином та у який спосіб обиралися представники обласної ради як члени конкурсної комісії, що також свідчить про порушення порядку проведення конкурсу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року (повний текст якої складено 17 січня 2020 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року - без змін.

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є визнання недійсними розпорядження органу місцевого самоврядування щодо призначення переможця конкурсу на посаду, результатів проведеного конкурсу і трудового договору.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення у постанові Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження органу місцевого самоврядування, результатів проведеного конкурсу та трудового договору.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов