Справа №: 343/235/20
Провадження №: 2/0343/235/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого - судді Лицура І.М.,

секретаря - Бойків В.П.,

з участю адвоката - Бойка Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, процентів, інфляційних втрат і 3% річних,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 50 000,00 грн. боргу за договором позики, 1 407,52 грн. процентів за користування грошовими коштами, 1 250,00 грн. інфляційних втрат та 1 352,19 грн. 3% річних, всього 54 009,71 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що 21 грудня 2018 року він позичив відповідачці ОСОБА_2 50 000,00 грн., про що остання написала йому розписку, згідно з якою зобов`язалася повернути вказану суму до 08.03.2019 року. Незважаючи на те, що від вказаної дати пройшов вже тривалий час, відповідачка кошти не повернула та ухиляється від виконання свого зобов`язання. Загальна сума боргу відповідачки складається з суми позичених коштів 50 000,00 грн., 1 407,52 грн. процентів за користування коштами, 1 250,00 грн. інфляційних втрат та 1 352,19 грн. 3% річних, а всього 54 009,71 грн. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання свого зобов`язання, то він змушений звернутися в суд з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, зіславшись на вищевикладені обставини та просив їх задоволити.

Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи була належно повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення їй рекомендованого відправлення.

За таких обставин суд 25.02.2019 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засiданнi докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 цього ж Кодексу передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 1048 даного кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 12.04.2017 року в справі № 487цс17, договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що 21 грудня 2018 року між сторонами по справі було укладено в письмовій формі договір позики, згідно якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 50 000,00 грн., які вона зобов`язувалась повернути до 08.03.2019 року, що підтверджується написаною нею розпискою від 21.12.2018 року (а.с. 20).

Позивач виконав умови договору позики та передав відповідачці вказану в договорі суму, а остання своє зобов`язання виконала тільки частково та повернула йому 6 000,00 грн., що підтверджується фотокопіями квитанцій про поповнення карткового рахунку (а.с. 7,8).

Згідно виконаного позивачем в позовній заяві розрахунку процентів за користування грошовими коштами за період з 09.03.2019 року по 31.01.2020 року їх розмір становить 7 407,52 грн., розмір інфляційних втрат за цей же період складає 1 250,00 грн., а розмір 3-відсотків річних за користування позиченими коштами - 1 352,19 грн. (а.с. 4).

Суд приймає до уваги даний розрахунок, оскільки він виконаний у відповідності до вимог Цивільного кодексу України та враховує норми ст. 534 даного кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що позивач 21.12.2018 року надав відповідачці за договором позики грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., які остання зобов`язувалася повернути до 08.03.2019 року, однак по даний час свого зобов`язання в повному обсязі не виконала, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити та стягнути на його користь з відповідачки ОСОБА_2 грошові кошти за вищевказаною борговою розпискою, а саме: 50 000,00 грн. основного боргу, 1 407,52 грн. процентів за користування грошовими коштами, 1 250,00 грн. інфляційних втрат та 1 352,19 грн. 3% річних, всього 54 009,71 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, де вказано, що судові витрати по справі у разі задоволення позову поклдадаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 526,534,536,625,1046,1048,1049,1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265,280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 21 грудня 2018 року в сумі 54 009,71 грн. (п`ятдесят чотири тисячі гривень та 71 копійок), а також 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень та 80 копійок) сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Суддя Долинського районного суду І. М. Лицур