Справа № 444/1751/19
Провадження № 2/444/127/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

з участю позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Жовківська районна державна адміністрація Львівської області в особі Державного реєстратора Дмитрієнко Наталії Тарасівни, Магерівська селищна рада Жовківського району Львівської області, державний нотаріус Червоноградської державної нотаріальної контори - Стеців М.Р. про визнання права власності в порядку спадкування за законом та визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Червоноградської державної нотаріальної контори - Стеців М.Р., Жовківська районна державна адміністрація Львівської області в особі Державного реєстратора Дмитрієнко Наталії Тарасівни, Магерівська селищна рада Жовківського району Львівської області про визнання недійсним заповіту,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Жовківська районна державна адміністрація Львівської області в особі Державного реєстратора Дмитрієнко Наталії Тарасівни, Магерівська селищна рада Жовківського району Львівської області, державний нотаріус Червоноградської державної нотаріальної контори - Стеців М.Р. про визнання права власності в порядку спадкування за законом та визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги, які в подальшому уточнила мотивує тим, що 07 лютого 1981 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 . В 1982 році її свекром ОСОБА_6 було збудовано житловий будинок в АДРЕСА_1 . В даному житловому будинку він проживав до дня своєї смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в Погариській сільській раді було складено заповіт. Згідно даного заповіту було зроблено заповітне розпорядження, а саме: "все моє майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заключалось, і взагалі все те, що буде ті належати на день моєї смерті, і на, що я по закону матиму право, заповідаю ОСОБА_5 . 25.09.2005 року її свекор помирає.

Після смерті свекра ОСОБА_6 , відкривається спадщина, право на яку має його син (чоловік Позивача) ОСОБА_5 , згідно рішення Жовківського міського суду Львівської області. У зв`язку з цим, її чоловіком- ОСОБА_5 було подано до ОСОБА_7 державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Вказує, що її чоловік - ОСОБА_5 вступає у володіння спадщиною, оформляє свої спадкові права на земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території села Думичі Погариської сільської ради, Жовківського району Львівської області, але не встигає оформити свої спадкові права щодо житлового будинку в АДРЕСА_1 у зв`язку з смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також вказує, що в 6-ти місячний строк після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5 , звернулась до ОСОБА_7 державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Стверджує, що є належним спадкоємцем та таким, що фактично прийняв спадщину після померлого з чого б вона не складалася.

Однак, державним реєстратором Жовківської районної державної адміністрації Львівської області Дмитрієнко Наталією Тарасівною проведено державну реєстрацію речового права, права власності (з відкриттям розділу), індексний № 35647919 від 13.06.2017 року), на житловий будинок загальною площею 59,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за гр. України ОСОБА_3 з присвоєнням майну реєстраційного номера НОМЕР_1 на підставі довідки № 411 від 08.06.2017 року виданої Магерівською селищною радою та Технічного паспорту від 06.06.2017 року виданого Червоноградським БТІ.

А тому просить захистити її право власності на житловий будинок в порядку спадкування та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Червоноградської державної нотаріальної контори - Стеців М.Р., Жовківська районна державна адміністрація Львівської області в особі Державного реєстратора Дмитрієнко Наталії Тарасівни, Магерівська селищна рада Жовківського району Львівської області про визнання недійсним заповіту, який мотивує тим, що 21.09.2005 року ОСОБА_6 в Погариській сільській раді було складено заповіт. Вказує, що згідно даного заповіту, яким все своє майно заповів ОСОБА_5 . Стверджує, що заповідач ОСОБА_6 , його дідо, батько його батька ОСОБА_8 . Вказує, що ОСОБА_6 не міг підписати та прочитати самостійно заповіт, так як мав дуже поганий зір та був практично сліпим. Стверджує, що у зв`язку із хворобою ОСОБА_6 (сліпота) заповіт за його дорученням не підписаний іншою особою, а також посвідчення заповіту відбулось не при свідках. Вважає, що заповіт який долучений до первісного позову є нікчемним. Просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 задоволити його позовні вимоги.

Відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 подала відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. В обґрунтування такої позиції зазначила, що ОСОБА_6 з дня смерті його сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аж до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав в будинку сам, та сторонньою допомогою не користувався. Однак особа, яка є практично сліпою, не може самостійно за собою доглядати та вести господарство. Вказує, що обставина наведена позивачем за зустрічним позовом про те, що ОСОБА_6 був сліпий або погано бачив не підтверджується жодним письмовим доказом. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, право на яку мав його син ОСОБА_5 , у зв`язку із чим ним було подано до державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Стверджує, що таким чином ОСОБА_5 являється єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_6 , а вона спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка. Вважає зустрічну позовну заяву необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. У зустрічному позові просить відмовити за безпідставністю.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги своєї довірительки в повному обсязі з підстав зазначених в позові. З приводу зустрічного позову заперечила з підстав викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 заперечив позовні вимоги та просить у позові відмовити. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просить такий задоволити.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) в судовому засіданні підтримав свого довірителя та просить відмовити у задоволенні первісного позову з підстав наведених у відзиві на позов. Зустрічний позов просить задоволити у повному обсязу.

Третя особа державний реєстратор Дмитрієнко Н.Т., Магерівська селищна рада Жовківського району Львівської області в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином. Однак, від державного реєстратора Дмитрієнко Н.Т., Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшов лист про розгляд справи у їх відсутності.

Третя особа: державний нотаріус Червоноградської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що являється дочкою позивачки за первісним позовом. Зазначила, що вона знає ОСОБА_3 і що раніше його прізвище було « ОСОБА_10 ». Вказує, що ОСОБА_3 звертався до її батька, ОСОБА_5 з приводу того, що він хоче отримати дідову хату, зробити загорожу. Проте він йому відмовив у цьому. З приводу заповіту вказує, що ОСОБА_3 було відомо про заповіт ОСОБА_6 . Також вказує, що у ОСОБА_3 були неприязні стосунки із батьком, ОСОБА_8 . Він неодноразово бив ОСОБА_8 , у зв`язку із чим, його мати, ОСОБА_11 була змушена забрати його до себе проживати, в АДРЕСА_1 . Похованням діда ОСОБА_6 займалась її мати, ОСОБА_1 . Вказує, що її батько прийняв спадщину після смерті діда, оформив земельну ділянку. Також зазначила, що її дідо дійсно мав проблеми із зором, з приводу чого йому робили операцію, однак дід не був сліпий та міг підписати заповіт.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 є її сином. Вказує, що вона з чоловіком ОСОБА_8 проживали в селі Думичі, допомагали батькам будувати будинок. Її чоловік часто їздив у відрядження. Згодом вони отримали квартиру в с. Павлів, про те вони приїжджали до батьків, допомагали їм. Чоловік доглядав свою матір після інсульту. Вказує, що дід не мав окулярів, а тому не міг прочитати заповіт. Також вказує, що її чоловік проживав разом із своїм батьком в с. Думичі, вона часто їх відвідувала. Після смерті її свекра, ОСОБА_6 вона до свекра не приходила. Про те її син, ОСОБА_3 провідував діда постійно. Про заповіт вона нічого не знала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що з 1996 року він був сусідом ОСОБА_6 та був з ним у добрих відносинах. Вказує, що він доглядав за ним, носив йому їжу. В нього був поганий стан здоров`я, поганий зір. Його син - ОСОБА_14 рідко йому допомагав.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення по справі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази приходить до наступного висновку.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Червоноградським міським відділом ДРАЦС від 25.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №678.

З копій інформаційної довідки зі спадкового реєстру №47514131 та №47514119 від 24.04.2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_5 відкрита спадкова справа.

Із копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого 07.02.1981 року вбачається, що ОСОБА_15 уклала шлюб із ОСОБА_5 07.02.1981 року, у зв`язку із чим змінила прізвище « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_10 ».

Із копії довідки Червноградської міської ради Львівської області №17202 від 24.04.2017 року ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 і має наступний склад сім`ї: син, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочка, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; внучка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Із копії свідоцтва про смерть НОМЕР_4 виданого Погариською сільською радою Жовківського району Львівської області 29.09.2005 року вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №14.

Із повторної копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданої 26.03.2014 року вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , його батьком є ОСОБА_6 , а ОСОБА_20 його матір`ю.

З копії заповіту від 21.09.2005 року вбачається, що ОСОБА_6 все своє майно заповів ОСОБА_5 . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Погариської сільської ради Жовківського району Львівської області Рудик М.М. 21.09.2005 року та зареєстровано в реєстрі за №53. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався.

З копії інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41529562 від 17.09.2015 року вбачається, що заповіт ОСОБА_6 від 21.09.2005 року є чинний.

Із копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №41529803 від 17.09.2015 року вбачається, що в Рава-Руській державній нотаріальній конторі зареєстровано спадкову справу №109/2015 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 Погариською сільською радою Жовківського району від 13.06.1998 року вбачається, що ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , актовий запис №12.

Із копії довідки Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 25.04.2019 року №1516 вбачається, що ОСОБА_6 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 в своєму житловому будинку, який був ним і збудований в 1982 році.

Із копії довідки виданої Погариською сільською радою Жовківського району 16.09.2015 року №873 вбачається, що ОСОБА_6 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Із копії довідки виданої Погариською сільською радою Жовківського району 16.09.2015 року №875 вбачається, що в погосподарській книзі №1 Погариської сільської ради по господарству в АДРЕСА_1 ) станом на 01.04.1991 року- тип двору колгосний; голова двору ОСОБА_6 , 1993 р.н., члени двору: ОСОБА_11 , 1927 р.н.-дружина.

Із довідки виданої КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2134 від 11.04.2019 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилась.

Із довідки-характеристики №2135 від 11.04.2019 року виданої КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що загальна площа будинку АДРЕСА_1 становить 59,5 кв.м, житлова 35,4 кв.м, допоміжні приміщення: коридор, кухня, кладова, з господарськими будівлями.

З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що загальна площа будинку АДРЕСА_1 складає 59,5 м. кв.

З довідки №884-02-14 від 13.07.2018 року державного нотаріуса Стеців М.Р. вбачається, що ОСОБА_1 станом на 13.07.2017 року є спадкоємцем щодо спадкового майна її чоловіка ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також щодо спадкового майна, яке належало батьку померлого ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , спадкоємцем після його смерті був його син ОСОБА_5 , який вступив в володіння спадщиною, не встиг оформити свої спадкові права щодо житлового будинку в АДРЕСА_1 у зв`язку з смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 328 ЦКУкраїни право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , що стверджується матеріалами спадкової справи №133/2017.

Як вбачається із наданої належно засвідченої копії спадкової справи №133/2017 заведеної після смерті ОСОБА_5 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 а саме, що ОСОБА_1 24.04.2017 року зверталась із заявою в Червоноградську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Згідно постанови державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори від 01.07.2019 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка, ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також щодо спадкового майна, яке належало батьку померлого ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , спадкоємцем після його смерті був його син ОСОБА_5 , який вступив у володіння спадщиною, але не встиг оформити своїх прав на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на такий.

Як вбачається із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89450723 від 13.06.2017 року право власності на житловий будинок видано на підставі рішення Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 30.08.3017 року земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , набута на праві власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстровано за ОСОБА_3 .

У якості підстави виникнення права власності, відповідно до даних з Державних реєстрів, зазначаються: довідка №411від 08.06.2017 року Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області; технічний паспорт б/н виданий 06.06.2017 року Червоноградським МБТІ.

У якості підстави внесення запису зазначено «Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень» індексний номер 3564919 від 13.06.2017, державний реєстратор Жовківської районної державної адміністрації Дмитрієнко Наталія Тарасівна.

З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №163507356 від 15.04.2019 вбачається, що на підставі рішення Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 30.08.3017 року земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , набута на праві власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відомості про арешти, заборони, обтяження та видачу дубліката на вищевказаний житловий будинок відсутні.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №100129913 від 12.10.2017 року вбачається, що на підставі рішення Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 30.08.3017 року земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , набута на праві власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстровано за ОСОБА_3 .

У якості підстави виникнення права власності, відповідно до даних з Державних реєстрів, зазначаються: рішення органу місцевого самоврядуванння, №15 виданого 30.08.2017 року Магерівською селищною радою Жовківського району Львівської області.

У якості підстави внесення запису зазначено «Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень» індексний номер 37536625 від 12.10.2017, державний реєстратор Жовківської районної державної адміністрації Дмитрієнко Наталія Тарасівна.

Копією рішення №15 від 30.08.2017 року Погариської сільської ради Жовківського району Львівської області підтверджено, що п. 2 вказаного рішення ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки-:03:004:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки право власності в порядку спадкування за закономна житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 , а земельна ділянка за тією ж адресою з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд надана у власність ОСОБА_3 , то суд приходить до висновку про порушення спадкових прав позивача, який не має змоги оформити своє право власності на успадковане майно, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до положень частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (абзац 1 частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Щодо зустрічного позову.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (стаття 1234 ЦК України).

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України).

Відповідно до статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

З системного аналізу наведених норм можна дійти висновку, що якщо заповідач має фізичні вади, які позбавляють його можливості прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбувається лише при свідках. Недотримання вказаної вимоги щодо форми заповіту та його посвідчення відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України має наслідком нікчемність заповіту.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина перша та друга статті 1257 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі № 756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1257 ЦК України та вказано, що «для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України».

Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів цивільної справи вбачається, зокрема покази свідків, що ОСОБА_6 на час складення заповіту мав вади зору, разом з тим, в матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази в підтвердження однозначної неможливості та нездатності ОСОБА_6 прочитати текст заповіту, здійснити відповідний підпис, у зв`язку з чим суд вважає викладені у позовній заяві доводи припущеннями, які не знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи.

Так, заповіт, складений ОСОБА_6 21.09.2005 року, відповідає вимогам закону щодо його форми, а саме він викладений у вигляді письмового документу, підписаний власноруч заповідачем, посвідчений секретарем виконкому Погариської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Судом не встановлено, що у момент складення заповіту у ОСОБА_6 були фізичні вади, які позбавляли його здатності самостійно прочитати заповіт та вчинити на ньому свій підпис. Належних та допустимих доказів про невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача суду позивачем надано не було.

Отже, було дотримано порядок посвідчення заповіту, зокрема послідовно вчинено всі необхідні для цього дії. Позивачем не доведено порушень вимог закону щодо посвідчення заповіту.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання заповіту нікчемним та недійним.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та зважаючи на те, що позивачем за зустрічним позовом не доведено існування обставин, викладених у позовній заяві, не надано до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування однозначного існування викладених у позові обставин, які б відповідали фактичним обставинам справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6158,00 грн. не підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні договір про надання правової допомоги, ордер, документи що підтверджують суму витрат у розмірі 6158,00 грн. Відсутній розрахунок таких витрат. Тому, у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 9134 грн. 08 коп.., що підтверджується квитанціями. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом.

Керуючись статтями 23, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, загальною площею 59,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_7 ).

Скасувати реєстрацію речового права, права власності на житловий будинок, загальною площею 59,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 227 проведену Державним реєстратором Жовківської районної державної адміністрації Львівської області Дмитрієнко Наталією Тарасівною (з відкриттям розділу, індексний номер 35647919 від 13.06.2017 року 15:46:37 год. за ОСОБА_3 .

Визнати незаконним та скасувати рішення Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 30 серпня 2017 року за № 15 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер :03:004:0005 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати реєстрацію речового права, права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер :03:004:0005 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 227 проведену Державним реєстратором Жовківської районної державної адміністрації Львівської області Дмитрієнко Наталією Тарасівною (з відкриттям розділу, індексний номер 37536625 від 12.10.2017 року 10:37:30 год. за ОСОБА_3 .

У позовній вимозі ОСОБА_1 про проведення реєстрації речового права, права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер :03:004:0005 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_7 ) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_8 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_7 судовий збір в розмірі 9134 (девять тисяч сто тридцять чотири) грн. 08 коп.

У позовній вимозі ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в сумі 6158,00 грн. - відмовити.

У зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 від 21.09.2005 року складеного в Погариській сільській раді Жовківського району Львівської області та завіреного секретарем виконкому - відмовити.

У зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 в його користь судові витрати - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.