Справа № 162/842/20
Провадження № 2/162/216/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Любешів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_4 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Вказала, що вона як спадкоємець першої черги спадкування за законом прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Інші спадкоємці першої черги спадщину не приймали та не претендують на частку у цій спадщині. Не зважаючи на те, що станом на 14.08.2008 року була зареєстрована за місцем проживання в смт Солоницівка Харківської області, фактично вона проживала у АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що доглядала за батьком, який в останній рік життя через похилий вік та погіршенням стану здоров`я потребував стороннього догляду. Факт спільного проживання з батьком на момент його смерті підтверджується довідкою Любешівської селищної ради Деревківського старостинського округу від 04.08.2020 року. На даний час ОСОБА_1 оформити право власності в установленому законом порядку не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_4 на вказане майно.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

На розгляд справи в судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, у поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, справу розглядати без її участі. Судові витрати просить залишити за нею.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Згідно поданих до суду заяв, позовні вимоги визнають повністю та просять розгляд справи проводити без їх участі.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 , приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З позовної заяви, поданих позивачем та витребуваних судом доказів вбачається, що покійному ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 15 серпня 2008 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно запису погосподарської книги №4 за 2016-2020 роки житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належав померлому ОСОБА_4 , який з дня смерті дружини ОСОБА_5 фактично вступив управління і володіння спадковим майном, але юридично не оформив своїх спадкових прав на вказане майно та не здійснив його реєстрацію відповідно до вимог законодавства.

Згідно довідки Деревківського страстинського округу Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області № 7-106 від 04.08.2020 року ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті був зареєстрований та проживав разом з дочкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , заповіт на вказане майно в Деревківській сільській раді не посвідчувався.

Після смерті ОСОБА_4 його дочка - позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом прийняла спадщину шляхом спільного проживання спадкоємця до дня смерті зі спадкодавцем у спадковому будинку. 13 серпня 2020 року подав документи до Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області для оформлення спадщини, зокрема для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудам, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , однак постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказане майно.

За наведених обставин, позивач ОСОБА_6 як спадкоємець, позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на вищевказане нерухоме майно в позасудовому порядку.

Оскільки наявними у матеріалах спадкової справи заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджено їх відмову від прийняття спадщини як спадкоємців першої черги, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом, прийняла спадщину та не заявила про відмову від її прийняття, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно тому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 перебуває у правомірному володінні позивача.

Позивач при подачі позовної заяви сплатила 456,60 гривень судового збору.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати.

Позивач просить покласти на неї судові витрати, що не суперечить положенням ч.3 ст. 13 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, з урахуванням клопотання ОСОБА_1 , а також у зв`язку з визнанням позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, у цьому випадку необхідно повернути позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору з державного бюджету, решта - залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.2, 4,12,13,76-78,141, 206, 258-268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 228 (двісті двадцять вісім) гривень 30 копійок копійок судового збору (квитанція №71 від 16 липня 2020 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень