Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2020 Справа №607/11127/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Капак Віталій Михайлович до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Капак В.М. пред`явив до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 , у якому просить у якому просить здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на: 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0496 га, кадастровий номер :02:001:4633, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по АДРЕСА_2 , а також в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за відповідачкою ОСОБА_2 права власності на: 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0496 га, кадастровий номер :02:001:4633, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по АДРЕСА_2 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 15 червня 2013 року позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_2 20 січня 2014 року від шлюбу у них народився сни ОСОБА_3 . За час проживання у шлюбі, подружжям ОСОБА_2 за спільні кошти було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0496 га, кадастровий номер :02:001:4633, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка). Вказаний житловий будинок та земельна ділянка зареєстровані на праві власності за відповідачкою ОСОБА_2 . Однак, незважаючи на те, що вказаний житловий будинок та земельна ділянка є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та належить сторонам порівну по 1/2 частині кожному, у добровільному порядку вони не можуть досягнути згоди з приводу поділу вказаного майна. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Відзиву на позовну заяву відповідачка ОСОБА_2 до суду не подавала.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак від його представника - адвоката Капака В.М. на електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, згідно із яким позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи повторно у судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавала.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюб 15 червня 2013 року, про що складено актовий запис №767 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції та 11 червня 2020 року Надвірнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо об`єкта нерухомого майна №214258406, сформованої 26 червня 2020 року, на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2017 за ОСОБА_2 24 березня 2017 року зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 173,5 кв.м., житловою площею 81,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Також, на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2017 року за ОСОБА_2 24 березня 2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,0496 га, кадастровий номер :02:001:4633, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), що знаходиться на території Великогаївської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області. Вказане стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого щодо об`єкта нерухомого майна №214258406, сформованої 26 червня 2020 року.

Згідно викладених у позові обставин, у добровільному порядку сторони не можуть досягнути згоди з приводу поділу вказаного майна.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Так, судом установлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянки, площею 0,0496 га, кадастровий номер :02:001:4633, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на території Великогаївської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області належать сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки набуті подружжям за час шлюбу.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності із статтею 71 Сімейного кодексу України Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Також, Пленум Верховного Суду України у постанові №11 від 21 грудня 2007 року в п.30 роз`яснив, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст.70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Частиною 3 статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_2 не надала суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Також, судом не встановлено підстав для відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Капак Віталій Михайлович до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:

-1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ;

-1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0496 га, кадастровий номер :02:001:4633, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на території Великогаївської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:

-1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ;

-1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0496 га, кадастровий номер :02:001:4633, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на території Великогаївської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1950 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 16 листопада 2020 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка