ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/1582/20 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 29 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2019 р. представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором від 06.02.2007 р. у розмірі 122 126,45 грн. та судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що у відповідності до положень ч.1 ст. 634 ЦК України 06.02.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом приєднання позичальника до запропонованого кредитором в цілому договору згідно приписів ч.1 ст. 634 ЦК України. На підставі вказаного договору відповідачу надана можливість користуватись кредитними коштами у межах встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у анкеті-заяві позичальник підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, які викладені на сайті банку www.privatbank.ua, складає договір.

За умовами останнього позичальник погоджується із правом Банку змінювати розмір кредитного ліміту.

Оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, тому станом на 30.06.2019 р. утворилась заборгованість у розмірі 340 462,91 грн., із яких: 4444,83 грн. - тіло кредиту; 329 968,08 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Посилаючись на викладені обставини позивач просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» частину суми заборгованості у розмірі 122 126,45 грн. за кредитним договором № б/н від 06.02.2007, яка складається з: 4444,83 грн. заборгованості за тілом кредиту, 117 681,62 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 06.02.2007 по 31.03.2018 та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2019 р. позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі.

Рішення суду вмотивовано тим, що відповідно до кредитного договору б/н від 06.02.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким позичальник, того ж дня отримав кредит у сумі 2000,00 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Оскільки відповідач умови договору не виконує та не здійснює платежі по погашенню кредитної заборгованості, в результаті чого станом на 30.06.2019 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 340 462,91 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ "Приватбанк".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідач не заперечує отримання кредиту на платіжну картку в сумі 2000 грн., при цьому зазначає, що йому не було повідомлено про розмір та нарахування відсотків за користування кредитом.

При цьому скаржник зазначає, що Правила користування кредитною карткою та Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, на які послався суд першої інстанції, ним не підписувалися та погоджувалися, а тому їх не можна вважати частиною кредитного договору, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Крім того, зазначає, що жодних документів про зміну розміру кредитного ліміту скаржник не підписував, фактично отримав кредит в сумі 2000 грн., а тому не вбачає підстав для стягнення тіла кредиту в сумі 4444,83 грн.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , які надійшли до апеляційного суду 17.11.2019 р., колегія суддів не бере до уваги в силу ч. 2 ст. 364 ЦПК України, оскільки в порушення вказаної норми скаржником не надано докази надсилання копій цих пояснень іншим учасникам справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа, відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що 06 лютого 2007 року ОСОБА_1 підписано заяву б/н, якою просив надати кредитну карту валюти «гривня», з сумою кредитного ліміту 355,74 грн., базовою відсотковою ставкою 22,8% із розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок сплати заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2 000,00 грн., що визнається відповідачем (а.с.40), а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не потребує доведення.

За розрахунком банку станом на 31 березня 2018 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 122 126,45 грн., яка складалася із: заборгованості за тілом кредиту - 4444,83 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 117 681,62 грн.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи банк», викладені на банківському сайті, разом з заявою позичальника від 06.02.2007 р., становлять договір про надання банківських послуг, умови якого відповідачем не виконуються, у зв`язку з чим станом на 31.03.2018 р. виникла заборгованість в сумі 122 126,45 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк».

Проте, з такими висновками суду попередньої інстанції погодитися не можна.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення повністю не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (06.02.2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (16.09.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Разом з тим, за змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2007 року ОСОБА_1 була підписана заява про отримання кредитної карти валюти «гривня», з сумою кредитного ліміту 355,74 грн., згідно якої базова процентна ставка за користування кредитом становить 22,8 %, виходячи з розрахунку 360 днів у році.

Отже, відповідач ОСОБА_1 , підписавши зазначену заяву, тим самим погодився з такими умовами кредитування, а тому доводи скаржника щодо його необізнаності про обов`язок сплати відсотків за користування кредитом є необґрунтованими.

Звертаючись до суду з даним позовом АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту в сумі 4444,83 грн. та заборгованість по відсоткам за період з 06.02.2007 р. по 31.03.2018 р. в сумі 117 681,62 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту в сумі 4444,83 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

У заяві позичальника від 06 лютого 2007 року, підписаній сторонами, зазначена сума кредитного ліміту 355,74 грн., при цьому відсутні умови про право банку збільшувати кредитний ліміт без згоди позичальника.

Банк, обґрунтовуючи вимоги в цій частині, в тому числі своє право одноосібно (без згоди позичальника) змінювати кредитний ліміт, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо права банку самостійно змінювати кредитний ліміт.

Апеляційний суд наголошує, що згідно ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування і надання доказів покладається на сторони, оскільки кожна із них повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи, що відповідач визнає отримання кредитних коштів в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку, а позивачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у більшому розмірі, тому суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4444,83 грн.

Разом з тим, оскільки за приписами ст.ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), проте матеріали справи не містять доказів повернення ОСОБА_1 позивачу отриманих ним кредитних коштів в сумі 2000,00 грн., тому слід дійти висновку про необхідність захисту прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк» шляхом їх стягнення в судовому порядку.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом за період з 06.02.2007 р. по 31.03.2018 р. в сумі 117 681,62 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Задовольняючи вимоги в цій частині суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено виникнення у боржника заборгованості по відсоткам за невиконання умов кредитного договору від 06.02.2007 року, яка станом на 31.03.2018 р. складає 117 681,62 грн.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Так, поза увагою суду залишилося те, що в анкеті-заяві клієнта про надання кредитних коштів сторони погодили базову процентну ставку за користування кредитом на рівні 22,8% річних, з розрахунку 360 днів у році.

Натомість, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами АТ КБ «Приватбанк» включено нараховані відсотки за завищеною процентною ставкою (з 01.01.2013 по 31.08.2014 - 30,0%); з 01.09.2014 по 31.03.2015 - 34,8%); з 01.04.2015 по 31.03.2018 - 43,2%), яку не було встановлено у заяві про приєднання до умов кредитування від 06.02.2007, яка була підписана ОСОБА_1 .

Суд зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Здійснюючи розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» на підставі кредитного договору б/н від 06.02.2007 р. колегія суддів виходить наступної формули: залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) * 22,8 (річна ставка) / 100 / 360 днів * кількість днів, за які нарахована заборгованість за відсотками.

При цьому апеляційний суд зауважує, що у періоді з 19.04.2014 по 29.09.2014, у якому позивачем визначено залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі більшій, ніж 2000,00 грн., за відсутності доказів отримання відповідачем кредитних коштів у більшому розмірі, апеляційним судом в якості розрахункової величини застосовується сума кредитного ліміту, яка визнається скаржником, а саме 2 000,00 грн.

У математичному вираженні розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» на підставі кредитного договору б/н від 06.02.2007 становить:

77,71 грн. (сума загальної заборгованості за відсотками станом на 31.12.2012, остання дата, коли проценти нараховувалися по відсотковій ставці 22,8%) +

1998,18 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 23 дні +

1897,70 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1636,21 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 2 дні +

1657,42 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 30 днів +

1889,93 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1739,93 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 27 днів +

1984,93 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1960,81 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1850,81 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 27 днів +

1767,84 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1777,84 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 29 днів +

1686,15 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1696,15 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 9 днів +

1906,15 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 16 днів +

1750,97 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 3 дні +

1050,97 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 2 дні +

1365,97 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1900,97 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1700,97 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 2 дні +

1805,97 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 2 дні +

1867,87 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1972,87 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 17 днів +

1349,65 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1976,21 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 6 днів +

1986,21 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 33 дні +

1888,93 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1898,93 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 12 днів +

1967,68 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 14 днів +

1992,68 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 14 днів +

1947,40 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1965,26 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1974,39 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 11 днів +

1988,42 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 5 днів +

1998,42 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 35 днів +

1917,42 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 32 дні +

1998,42 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 15 днів +

1599,17 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 2 дні +

1807,17 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1967,17 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1992,25 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 30 днів +

1718,36 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1962,80 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 5 днів +

1812,80 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1927,80 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1982,80 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 18 днів +

1948,09 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 2 дні +

1448,09 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1998,29 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 7 днів +

1908,29 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1963,29 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 8 днів +

1949,84 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1 день +

1968,83 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 14 днів +

2000,00 грн. * 22,8 / 100 / 360 днів * 1714 днів = 2816,80 грн.

З огляду на викладене, перевіривши правильність і обґрунтованість розрахунку заборгованості, наданого позивачем, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення 117 681,62 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, нараховані станом на 31.03.2018 рік, підлягають частковому задоволенню в сумі 2816,80 гривень, виходячи з базової відсоткової ставки 22,8 % річних.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі 382/327/18-ц (провадження №61-21994св19).

Оскільки задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі суд не врахував наявність зазначених вище обставин, тому колегія суддів вважає за необхідне з підстав, визначених ст. 376 ЦПК України, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення вимог позивача, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по тілу кредиту в сумі 2000,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом станом на 31 березня 2018 року у сумі 2816,80 грн.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладання судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. (ч. 10 ст. 141 ЦПК України)

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч. 13 ст. 141 ЦПК України)

На підставі викладеного, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (3,94%), та вимог скаржника (96,06%), керуючись ч. 10 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд вважає за можливе стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 різницю сум судового збору, яка становить 2692,28 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 141, 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2019 року скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_1 заборгованість по тілу кредиту в сумі 2 000,00 грн. та

заборгованість по відсоткам за користування кредитом станом на 31 березня 2018 року у сумі 2816,80 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у розмірі, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2692,28 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В. Кутурланова

________________ В.В.Майданік