КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 244/1085/13-ц
Провадження №2-в/319/1/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року смт Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Ходька В.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду для відновлення втраченого судового провадження у справі № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на Ѕ частину спільного сумісного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Верховного суду від 21.12.2019, в порядку ст. 489 ЦПК України ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на Ѕ частину спільного сумісного майна. Верховний суд в ухвалі обґрунтовує вимоги про відновлення втраченого судового провадження тим, що справа № 244/1085/13-ц не була передана із Сніжнянського міського суду Донецької області, оскільки вказаний суд знаходиться на території, яка непідконтрольна органам влади України. Відновлення втраченого судового провадження необхідно з метою розгляду касаційної скарги по вказаній справі.

Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 09.01.2020 відкрито провадження з питання відновлення втраченого судового провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження на 03.02.2020, яке відкладалось через неявку учасників справи та витребуванням інформації.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких матеріалів, заяв чи клопотань, в тому числі заяв про відкладення розгляду справи чи заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

В провадженні Сніжнянського міського суду Донецької області знаходилась цивільна справа № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на Ѕ частину спільного сумісного майна. 05.08.2013 судом ухвалено рішення по вказаній справі, яке було частково скасовано рішенням апеляційного суду Донецької області від 08.10.2013.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 № 252-VІІ та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254-VІІ, м. Сніжне Донецької області визнане тимчасово окупованою територією.

Згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р м. Сніжне Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02.09.2014 "Про визначення територіальної підсудності справ" розгляд справ підсудних Сніжнянському міському суду Донецької області (розташований у районі проведення АТО), здійснюється Куйбишевським районним судом Запорізької області.

Враховуючи викладене, у суду є всі підстави вважати, що матеріали цивільної справи № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на Ѕ частину спільного сумісного майна, що перебували в провадженні Сніжнянського міського суду Донецької області були втрачені, оскільки суд знаходиться на окупованій території, будь-які матеріали судової справи, як і сама судова справа, після розгляду не були передані до Куйбишевського районного суду Запорізької області.

З огляду на це, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 488, 493-494 ЦПК України, відновленню підлягає втрачене повністю або частково судове провадження в цивільній справі, закінченої ухваленням рішення або у якій провадження закрито. При розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. На підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Як вбачається з ухвали Верховного суду від 21.12.2019, відновлення втраченого судового провадження необхідне з метою розгляду касаційної скарги по вказаній справі.

При вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження судом було досліджено копію касаційної скарги ОСОБА_1 та додані до неї документи; повний текст ухвал Сніжнянського міського суду Донецької області від 11 березня 2013 року про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, від 11 березня 2013 року про забезпечення позову, від 07 червня 2013 року, від 17 червня 2013 року; рішення та додаткових рішень Сніжнянського міського суду Донецької області від 05 серпня 2013 року, від 19 листопада 2013 року та від 06 грудня 2013 року відповідно; ухвали Апеляційного суду Донецької області від 23 травня 2013 року; рішення апеляційного суду Донецької області від 08 жовтня 2013 року, у цивільній справі № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , тертя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на Ѕ частину спільного сумісного майна, що отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень; лист з Донецького апеляційного суду від 21.01.2020; лист з Ради адвокатів Донецької області від 16.01.2020, а тому з`ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає за можливе відновити втрачене судове провадження в частині відновлення повних текстів вищевказаних судових рішень у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 493-494 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на Ѕ частину спільного сумісного майна, в частині тексту ухвал Сніжнянського міського суду Донецької області від 11 березня 2013 року про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, від 11 березня 2013 року про забезпечення позову, від 07 червня 2013 року, від 17 червня 2013 року; рішення та додаткових рішень Сніжнянського міського суду Донецької області від 05 серпня 2013 року, від 19 листопада 2013 року та від 06 грудня 2013 року відповідно; ухвали Апеляційного суду Донецької області від 23 травня 2013 року; рішення апеляційного суду Донецької області від 08 жовтня 2013 року, у вказаній цивільній справі, в наступній редакції:

Справа № 244/1085/13-ц

Провадження № 2/244/460/2013

У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду

"11" березня 2013 р. Суддя Cніжнянського міського суду Корекян Н. Р., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна,

В С Т А Н О В И В :

Позовна заява подана і оформлена в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом України, відповідає вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України, підстав для залишення заяви без руху, передачі, чи закриття справи не вбачається, розгляд справи можливий без проведення попереднього судового засідання, тому вважаю за необхідне відкрити провадження і призначити справу до розгляду.

Керуючись ч.ч. 1, 3, 4 ст. 122, ст.ст. 127, 128, 131 ч.7, 156 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна.

Призначити справу до розгляду на 05 квітня 2013 року на 09-00 год. в Сніжнянському міському суді Донецької області. Копію цієї ухвали невідкладно направити особам, які беруть участь у справі. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду надіслати відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Запропонувати відповідачеві подати письмове заперечення проти всіх заявлених вимог чи їх певної частини або обсягу, з посиланням на незаконність вимог позивача, їх необґрунтованість, відсутність у позивача права на звернення на суду або наявність перешкод для відкриття провадження у справі, та з посиланням на докази, якими обґрунтовується заперечення.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України вони зобов`язані подати свої докази до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням цих вимог судом не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Р. Корекян

Справа № 244/1085/13-ц

Провадження № 2/244/460/2013

У Х В А Л А

про забезпечення позову

11.03.2013 року Суддя Сніжнянського міського суду Донецької області Н. Р. Корекян розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна,-

В С Т А Н О В И В :

07.03.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна.

Разом із позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Таким чином, з метою забезпечення позову вважаю необхідним на підставі ст. 152 ЦПК України накласти арешт на автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 , автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 , заборонивши ОСОБА_2 відчужувати їх.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

З метою забезпечення позову накласти арешт на:

- автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 ;

- автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ;

- автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 , заборонивши ОСОБА_2 відчужувати їх.

Копію даної ухвали направити до відділу ДВС Сніжнянського міського управління юстиції для виконання, позивачу ОСОБА_1 .

Копію ухвали відповідачу ОСОБА_2 надіслати негайно після її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Сніжнянський міський суд протягом п`яти з дня її отримання.

Суддя: Н.Р. Корекян

Категорія 46 Головуючий в 1 інстанції Корекян Н.Р.

Доповідач Ларіна Н.О.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2013 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Зінов`євої А.Г.

Судді Ларіної Н.О., Азевича В.Б.

при секретарі Федоровій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сніжнянського міського суду Донецької області від 11 березня 2013 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину спільного сумісного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Сніжнянського міського суду Донецької області від 11 березня 2013 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено: накладено арешт на автомобіль марки „Фольксваген" модель „Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки „Мерседес-Бенц" модель „Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки „Мерседес-Бенц" модель „Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 , заборонено ОСОБА_2 відчужувати їх.

Зазначену ухвалу оскаржив відповідач в апеляційній скарзі просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, оскільки вона не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає, що з позивачем він не проживав однією родиною, не вів спільного господарства, не мав спільного сімейного бюджету, мають лише спільну дитину. При поданні позовної заяви ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона з відповідачем були сім`єю.

Вказує, що задовольняючи заяву позивача суддя виходив з того, що між сторонами існує спір та реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову. З таким висновком суду апелянт не згоден, оскільки позивачем не надано доказів навіть того, що автомобілі, зазначені у заяві, дійсно належать апелянту.

Відповідач в судове засіданні апеляційного суду не з`явився, про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином листом з повідомленням, тому на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто за відсутністю відповідача.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату час та місце слухання справи повідомлена належним чином листом з повідомленням, до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутністю, тому на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто за відсутністю позивача.

Заслухавши доповідача, представника відповідача ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами і обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема шляхом заборони вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи - 07 березня 2013 року позивач звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна. Разом із позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 .

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з ч. 1 ст. 151, 152 ЦПК України, предмету позову та доводів заяви.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 (в редакції за станом на день виникнення правовідносин), позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з п.4 Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Виходячи з наданих позивачем доказів, суд обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову в межах його вимог. Застосовані судом заходи не суперечать діючому законодавству.

За вказаних обставин доводи апелянтів про невідповідність висновків суду нормам діючого законодавства є безпідставними.

Не можуть бути прийняти до уваги також доводи відповідача про те, що майно не належить відповідачеві, оскільки вони необґрунтовані. Також безпідставні твердження відповідача щодо відсутності спору між сторонами, оскільки в апеляційній скарзі відповідачем заперечується факт проживання та сумісної купівлі спірного майна.

Доводи відповідача щодо недоведеності позивачем факт сумісного ведення господарства та придбання за сумісні кошти майна, не врахування судом першої інстанції відсутності таких даних, апеляційний суд приймає критично, оскільки зазначені питання вирішуються судом при постановленні рішення за зазначеним позовом, а не при вирішення питання щодо необхідності обрання заходу забезпечення позову за заявленими вимогами.

Керуючись статтями ст. ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сніжнянського міського суду Донецької області від 11 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 244/1085/13-ц

Провадження № 2/244/460/2013

УХВАЛА

07.06.2013 року Сніжнянський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корекян Н.Р.

при секретарі Рябченко Ю.В.

за участю адвоката Глебова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сніжне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, -

В С Т А Н О В И В :

24.07.2012 року до суду з позовом звернулася ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, посилаючись на те, що з ОСОБА_2 проживали однією родиною, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з січня 2009 року по лютий 2013 року, мають спільну дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проживання однією родиною було придбано майно: автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 вартістю 50000грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 вартістю 50000грн. Зазначене майно є спільною власністю.

До Сніжнянського міського суду 27.05.2013 року надійшла позовна заява ОСОБА_4 , яка посилається на те, що проживає з ОСОБА_2 однією родиною без реєстрації шлюбу з грудня 2010 року по теперішній час. Під час проживання однією диною було придбано майно: хлібопічка, пральна машина "Електролюкс", пилосмок, каструля, набір посуду "Тефаль", витяжка, плита газова, автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 . Зазначене майно є спільною власністю.

Суд вважає що рішення в справі може вплинути на права ОСОБА_4 , тому вважає за необхідне, відповідно до ст. 35 ЦПК України ,залучити її до участі в справі в якості третьої особи з самостійними вимогами.

Керуючись ст.35 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна в якості третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 .

Об`єднати в одне провадження справи № 244/1085/13-ц та № 244/2515/13-ц, присвоїв об`єднаній справі № 244/1085/13-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: Н.Р. Корекян

Справа № 244/1085/13-ц

Провадження № 2/244/460/2013

УХВАЛА

17.06.2013 року Сніжнянський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корекян Н.Р.

при секретарі Рябченко Ю.В.

за участю адвоката Глєбова І.С., Стрижакова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сніжне справу за позовом ОСОБА_1 , третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна,-

В С Т А Н О В И В :

24.07.2012 року до суду з позовом звернулася ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, посилаючись на те, що з ОСОБА_2 проживали однією родиною, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з січня 2009 року по лютий 2013 року, мають спільну дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проживання однією родиною було придбано майно: автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000 грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 вартістю 50000 грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 вартістю 50000 грн. Зазначене майно є спільною власністю.

До Сніжнянського міського суду 27.05.2013 року надійшла позовна заява ОСОБА_4 , яка посилається на те, що проживає з ОСОБА_2 однією родиною без реєстрації шлюбу з грудня 2010 року по теперішній час. Під час проживання однією родиною було придбано майно: хлібопічка, пральна машина "Електролюкс", пилосмок, каструля, набір посуду "Тефаль", витяжка, плита газова, автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 . Зазначене майно є спільною власністю.

Як встановлено під час судового розгляду справи за повідомленням начальника відділу РЕР з обслуговування м. Торез та м.Сніжне при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області з 20.03.2013 року автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 зареєстровано за ОСОБА_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Суд вважає що рішення в справі може вплинути на права ОСОБА_3 , тому вважає за необхідне, відповідно до ст. 35 ЦПК України ,залучити його до участі в справі в якості третьої особи.

Керуючись ст.35 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна в якості третьої особи ОСОБА_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Р. Корекян

Справа № 244/1085/13-ц

Провадження № 2/244/460/2013

У Х В А Л А

про витребування доказів

"17" червня 2013 р. Сніжнянський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Корекян Н.Р.

при секретарі Рябченко Ю.В.

за участю адвоката Глєбова І.С., Стрижакова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сніжне справу за позовом ОСОБА_1 , третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна,-

В С Т А Н О В И В :

24.07.2012 року до суду з позовом звернулася ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, посилаючись на те, що з ОСОБА_2 проживали однією родиною, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з січня 2009 року по лютий 2013 року, мають спільну дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проживання однією родиною було придбано майно: автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000 грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 вартістю 50000 грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 вартістю 50000 грн. Зазначене майно є спільною власністю.

До Сніжнянського міського суду 27.05.2013 року надійшла позовна заява ОСОБА_4 , яка посилається на те що проживає з ОСОБА_2 однією родиною без реєстрації шлюбу з грудня 2010року по теперішній час. Під час проживання однією родиною було придбано майно: хлібопічка, пральна машина "Електролюкс", пилосмок, каструля, набір посуду "Тефаль", витяжка, плита газова, автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 . Зазначене майно є спільною власністю.

Від представника ОСОБА_4 адвоката Стрижакова М.В. надійшло клопотання про витребування у Управлінні праці та соціального захисту населення Амвросіївської районної державної адміністрації Донецької області дані про призначення ОСОБА_1 видів соціальної допомоги, які вона отримувала на дітей : ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати макети особистих справ.

Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках коли у отриманні доказів у сторін, які приймають участь у справі маються ускладнення, суд зобов`язаний витребувати такі докази.

Витребувані судом докази надсилаються безпосередньо до суду.

Керуючись ч.1 ст. 137 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Витребувати в Управлінні праці та соціального захисту населення Амвросіївської районної державної адміністрації Донецької області дані про призначення ОСОБА_1 видів соціальної допомоги на дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати макети особистих справ.

Попередити, що згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України за неповідомлення суду про неможливість надати докази, а також за не направлення доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає виконанню до 08.07.2013 року.

Ухвала остаточна.

Суддя: Н.Р. Корекян

Справа № 244/1085/13-ц

Провадження 2/244/460/2013

РІШЕННЯ

іменем України

05.08.2013 року Сніжнянський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корекян Н.Р.

при секретарі Рябченко Ю.В.

за участю адвоката Глєбова І.С., Стрижакова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сніжне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна,-

В С Т А Н О В И В :

07.03.2013 року до суду з позовом звернулася ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, посилаючись на те, що з ОСОБА_2 проживали однією родиною, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з січня 2009 року по лютий 2013 року, мають спільну дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проживання однією родиною було придбано майно: автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000 грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 вартістю 50000 грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 вартістю 50000 грн. Зазначене майно є спільною сумісною власністю, їй належить 1/2 частина вказаного майна.

Позивачка 17.07.2013 року уточнила позовні вимоги, просить визнати транспортні засоби: автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000 грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 вартістю 50000 грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 вартістю 50000 грн., спільною сумісною власністю, яке набуте під час спільного проживання з січня 2009 року по лютий 2013 року з ОСОБА_2 .

27.05.2013 року до суду з позовом звернулася ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, посилаючись на те, що з ОСОБА_2 проживає однією родиною, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з грудня 2010 року. Під час проживання однією родиною було придбано майно: хлібопічка LG вартістю 1359 грн., пральна машинка Електролюкс - 3339 грн., пилосмок Samsung-936 грн., каструля - 609 грн., набір посуду Тефаль - 1299грн., витяжка VENTOLUX 1932,14 грн., плита газова KAISER 4554,05грн., автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 вартістю 40000грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 вартістю 40000 грн. Зазначене майно є спільною сумісною власністю, їй належить 1/2 частина вказаного майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги, додатково пояснили суду що вона познайомилась з ОСОБА_8 під час поїздок на маршрутному таксі з м.Амвросіївка де мешкала до м. Торез, де навчалась . З січня 2009 року переїхала до м.Сніжне, де в квартирі по АДРЕСА_2 стали мешкати з відповідачем, перебуваючи зареєстрованою в с. Успенка Амвросіївського району. Коли завагітніла то перевезла дитину від першого шлюбу і дитина відвідувала дитсадок. Відповідач, його батько відводили дитину до садка та забирали. ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина ОСОБА_9 в м.Сніжне . З пологового будинку її з дитиною забирав відповідач та його батьки, друзі. В подальшому проживали родиною з чотирьох осіб, з боку ОСОБА_10 була ініціатива всиновити старшу дитину ОСОБА_11 . Позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, бо вона фактично проживала на мікрорайоні «Черьомушки», має дитину.

Позивач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсягу, додатково пояснили, що позивачу було відомо що ОСОБА_8 має спільну дитину з ОСОБА_12 , вона не була проти того що ОСОБА_13 відвідує дитину, надає матеріальну допомогу. ОСОБА_1 при отриманні державної допомоги на дітей вказувала місцем проживання с. Успенка, не вказувала на співмешканця ОСОБА_10 та його доходи, не вказувала на придбання автомобілів.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що його довіритель дійсно познайомився з ОСОБА_1 під час роботи водієм на маршрутному таксі Амвросіївка-Торез, вони зустрічалися, мали інтимні стосунки. Коли ОСОБА_1 завагітніла, ОСОБА_13 надав їй допомогу у вигляді надання для проживання квартири, що належить йому за адресою АДРЕСА_2 , а сам залишився проживати у квартирі батьків. Після народження спільної дитини, забрав ОСОБА_1 з пологового будинку, визнав батьківство щодо дитини і надавав допомогу на дитину, відвідував тільки дитину, не бажаючи створення родини з позивачкою, не мав наміру всиновлення її старшої дитини. За спільні гроші його брата та батька були придбані автомобілі, що є власністю його батька - ОСОБА_3 . Сам же відповідач займався ремонтами автомобілів, деякий час працював водієм за трудовим договором у брата ОСОБА_14 , який мав відповідну ліцензію. Позов ОСОБА_4 визнає частково, дійсно з нею проживає з однією родиною з грудня 2010 року. Визнає що спільним майном є побутова техніка.

Третя особа по справі ОСОБА_3 прохав справу розглянути без його участі, вважає позови ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, ОСОБА_1 не перебувала у подружніх стосунках з його сином ОСОБА_2 . Транспортні засоби були придбані за кошти його та дружини ОСОБА_15 , було сплачено 13000 грн. боргу за договором займу.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона є хрещеною ОСОБА_7 , їй відомо що ОСОБА_12 проживала в с. Успенка ,навчалась в м. Торез, коли наприкінці 2009 року познайомилась з ОСОБА_17 , з лютого 2010 року стали разом мешкати у м АДРЕСА_3 Магнітогорська, потім перевезла сина ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_19 завагітніла, ОСОБА_13 настояв на народжені дитини, він утримував родину, працював у гаражі, з братом займалися перевезенням пасажирів. ОСОБА_20 та ОСОБА_21 придбали дитячі меблі, спальний гарнітур, автомобілі, придбались речі для двох дітей, родиною виїжджали на відпочинок до с. Седово. Через зайнятість ОСОБА_13 , ОСОБА_19 зверталась за допомогою по догляду за дітьми. Старшу дитину ОСОБА_11 , який відвідував дитячий садок, завозив та забирав ОСОБА_13 та його батько.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що знайома з березня 2010 року з ОСОБА_12 , яка проживала по АДРЕСА_4 , де в трьохкімнатній облаштованій квартирі проживала разом з ОСОБА_8 та двома дітьми. Іноді до них приїжджали бабуся, мати ОСОБА_19 . ОСОБА_13 працював, ОСОБА_19 навчалася та вела господарство, разом придбали продукти. ОСОБА_13 гуляв з дітьми. Ними були придбані комп`ютер, автомобілі. ОСОБА_13 на автомобілі приїжджав до дитячого садка забирати старшу дитину, яка називала його батьком, їздили всією родиною на море, до бабусі в с. Успенка. В лютому 2013 року ОСОБА_19 з дітьми поїхала в с. Успенку, а ОСОБА_13 перевіз її речі та повідомив що вона вже не живе з ним.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що її донька ОСОБА_12 та ОСОБА_10 зустрічалися, а з січня 2010 року поживали разом в АДРЕСА_4 . ОСОБА_24 проживав з ними, ходив до дитячого садку. В 2011 році ОСОБА_19 народила дитину, яку бажав ОСОБА_13 . Родина жила за гроші, які отримувала ОСОБА_19 на дітей та за кошти ОСОБА_13 , матеріальної допомоги вона їм не надавала. Вона приїжджала в гості до доньки, знає що були придбані спальна, дитяча, гардини, автомобілі-маршрутні такси, вони їздили відпочивати на 1 день на море. Вона знайома з рідними ОСОБА_8 : його матір`ю ОСОБА_25 , батьком ОСОБА_26 , братом ОСОБА_27 , невісткою ОСОБА_28 , їхніми дітьми. ОСОБА_8 теж приїжджав до с. Успенка у гості, був на проводах її сина до армії.

Свідок ОСОБА_29 пояснила, що її онука ОСОБА_12 навчалася в інститут, а в лютому-березі 2009 року познайомилась з ОСОБА_8 , він їй запропонував переїхати до м. Сніжне, і онука в жовтні-листопаді 2009 року переїхала жити в м.Сніжне разом з ОСОБА_8 . З жовтня 2011 року по квітень 2012 року вона проживала у онуки ОСОБА_19 , допомагала з дитиною. Проживала родина онуки за рахунок дитячих грошей та заробітку ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_13 поїхав придбати автомобілі, вона перебувала у онуки.

Свідок ОСОБА_30 пояснив суду, що ОСОБА_8 з сестрою ОСОБА_31 спільно проживали з вересня 2009 року в АДРЕСА_4 , придбали автомобілі, разом приїжджали до с. Успенки у гості, а він приїжджав у гості до них.

Свідок ОСОБА_32 пояснив суду, що його донька ОСОБА_31 співмешкала з січня 2010 року з ОСОБА_8 в АДРЕСА_4 в трьохкімнатній квартирі, придбали автомобілі для перевезення пасажирів. З ними проживав старший син доньки, потім народився їх спільний син ОСОБА_9 , ОСОБА_8 привозив родину до с. Успенка, гостювали. Свідок приїжджав до м.Сніжне на день народження дітей, христини, свята, знайомий з батьками ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_33 пояснив суду, що знає давно ОСОБА_8 як мешканця селища, той проживав в будинку по АДРЕСА_4 з родиною: дружиною та двома маленькими дітьми.

Свідок ОСОБА_34 пояснив, що його рідний брат ОСОБА_8 проживав з батьками по АДРЕСА_1 . Після народження дитини, забрали ОСОБА_20 з пологового будинку. Їй нема де було проживати тому ОСОБА_13 дозволив їй проживати в своїй квартирі по АДРЕСА_2 , де та і проживала періодично. Свідок бачив ОСОБА_12 у себе вдома, зустрічалися на христинах, святах. ОСОБА_13 приходив до ОСОБА_20 , приносив памперси, продукти, гуляв з дітьми, однак спати не залишався. Автомобілі були придбані за гроші свідка, батьків. ОСОБА_13 грошима допомагав він та батьки.

Свідок ОСОБА_35 пояснив суду, що ОСОБА_8 знає давно, ОСОБА_12 знає 2 роки. В грудні 2010року ОСОБА_13 розповів що познайомився з дівчиною і вона завагітніла. Після народження дитини, ОСОБА_13 забрав її з пологового будинку та оселив в своїй квартирі, бо їй не було де жити, а сам ОСОБА_13 проживав з батьками. Він був присутній на день народженні дитини. За придбанням автомобілів вони разом їздили до Сімферополя, гроші на авто давав брат ОСОБА_27 .

Свідок ОСОБА_36 пояснив, що він є двоюрідним братом ОСОБА_8 . В грудні 2010 року той сказав, що зустрічався з дівчиною і вона завагітніла. ОСОБА_37 коли забирав з пологового будинку. ОСОБА_8 проживав з батьками, а в його квартиру ОСОБА_12 попросилась пожити, де проживала не постійно. Він хрещений ОСОБА_6 , ОСОБА_13 опікувався дитиною. За придбанням автомобілів їздили разом, знає що були придбані авто за гроші від продажу спадкового будинку, гроші дали мати ОСОБА_13 та його мати. Дівчат було у ОСОБА_8 багато , але всі не постійні.

Свідок ОСОБА_38 пояснив суду, що після того як не відбулось весілля у ОСОБА_8 з дівчиною ОСОБА_39 у грудні 2009 року, ОСОБА_13 вів холостяцький спосіб життя. Народжену від ОСОБА_20 дитину він визнав, забрав з пологового будинку, відзначив. Свідок бачив як ОСОБА_13 гуляв з ОСОБА_20 та дитиною, однак також бачив ОСОБА_13 з різними дівчатами.

Допитаний свідок ОСОБА_40 пояснила, що дитина ОСОБА_7 саме з 2011 року відвідувала дитячий садок, але дуже рідко. Дитину до дитсадка приводили та забирали ОСОБА_3 та його батько за погодженням з матір`ю дитини.

Свідок ОСОБА_41 суду пояснила що дитина ОСОБА_7 відвідував дитячий садок №39 з 2011 року по квітень 2013 року. Дитину до дитсадка приводили та забирали ОСОБА_3 та його батько за погодженням з матір`ю дитини.

Свідок ОСОБА_42 суду пояснила що вона як дільничний лікар відвідувала родину ОСОБА_12 після народження дитини за місцем проживання, в квартирі бачила тільки матір з двома дітьми, присутність чоловіка в квартирі не відчула. На прийом теж приходила тільки мати з дітьми.

Свідок ОСОБА_43 пояснила, що ОСОБА_44 проживає з ОСОБА_45 протягом 2-2,5 років, разом з батьками по АДРЕСА_5 . Неодноразово бачила їх як вони разом скуплялись в магазині, гуляли. ОСОБА_12 не знає, чула що хтось народив ОСОБА_13 дитину.

Свідок ОСОБА_46 пояснив що знає що ОСОБА_8 проживає з ОСОБА_45 , її дитиною разом з батьками.

Свідок ОСОБА_47 пояснила, що працює продавцем в магазині, що розташований в будинку по АДРЕСА_5 , неодноразово бачила ОСОБА_45 та ОСОБА_8 в магазині. Вікторія переїхала 2 роки тому до ОСОБА_13 , проживають з батьками ОСОБА_13 , не скаржиться.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що проживає разом з чоловіком ОСОБА_3 , сином ОСОБА_48 та її донькою в квартирі по АДРЕСА_1 більш 2 років. Живуть дружньо, мають різні бюджети. ОСОБА_13 та ОСОБА_49 придбали деяке майно, мають борг за придбанні автобуси. ОСОБА_12 деякий час проживала в квартирі, що надав для проживання син ОСОБА_13 , однак спільно вони не мешкали.

Заслухавши позивачку ОСОБА_1 та її представника, представника відповідача, свідків, позивачку ОСОБА_4 та її представника дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов ОСОБА_1 та позов ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача ОСОБА_1 підтверджені належними достовірними доказами і ґрунтуються не лише на показаннях свідків

Так судом з`ясовано, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Сніжне, його мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

ОСОБА_8 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 . Мається відмітка про вчинення 28.04.2010 року реєстрації про розірвання шлюбу з ОСОБА_50 . За довідкою від 24.04.2013 року сільського голови ОСОБА_1 за місцем реєстрації з 2010року по березень 2013 року не проживала.

Довідка №14 від 17.04.2013року ОСББ "Успіх-12" про те, що ОСОБА_1 не проживала з січня 2009 року за адресою АДРЕСА_2 має протиріччя з довідкою та з поясненням представника відповідача, який визнавав що ОСОБА_12 проживала після народження ІНФОРМАЦІЯ_4 дитини в квартирі за зазначеною адресою.

Довідка №5 від 20.03.2013 року ОСББ "Успіх-12" про те що ОСОБА_2 який є власником квартири не проживає за адресою АДРЕСА_2 з посиланням на свідків має протиріччя з поясненнями допитаний в судовому засіданні свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_30 , ОСОБА_32 , ОСОБА_29 , ОСОБА_51 , ОСОБА_22 . Свідчення вказаних свідків між собою не мають протиріч, дані особи були вхожі до родини ОСОБА_52 , тому суд довіряє їхнім показанням.

Показанням свідків ОСОБА_53 та ОСОБА_34 суд не довіряє, вважає що дані свідки мають упередженість по справі, бо позовні вимоги стосуються саме їх інтересів, спірне майно-автомобілі зареєстровані на ім`я ОСОБА_3 , чоловіка та батька свідків, використовуються в їхній підприємницькій діяльності. Ліцензія на внутрішні перевезення пасажирами автобусами на ім`я ОСОБА_34 .

Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою від 1.06.2011 року ОСОБА_8 та ОСОБА_34 , місце роботи ПП "Авто-експрес" водій, час роботи з 7 до 16 год., вихідні-неділя, субота. Трудовий договір розжовано 7.06.2012 року.

Таким чином дані відомості узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_42 , ОСОБА_22 щодо того що при спілкуванні, відвідування ОСОБА_1 за місцем проживання по АДРЕСА_2 не бачили ОСОБА_8 .

Відомості що містяться у довідки теркому «Новий Донбас» №893 від 29.04.2013 року про те, що ОСОБА_1 проживала за адресою АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_2 в період з 2010 року по 2013 року, не приймається судом, тому що вона видана після того як сторони припинили спільне проживання в лютому 2013 року, на місце проживання не виходили, записано з чужих слів, обстеження не було.

За довідкою №1346 від 24.04.2013 року ОСОБА_54 навчалась у Торезькому коледжі Донецького державного університету управління на денній формі навчання з 1.09.2007 року по 30.06.2011 року, що узгоджується з показаннями Степанової О.І., Поліщук О.В., Васильєвої Н.В., Васильєва С.О., Васильєва О.Є., ОСОБА_29 щодо періоду знайомства та обставин знайомства ОСОБА_12 з ОСОБА_10 , її зайнятістю навчанням до народження другої дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки №62 від 25.04.2013 року ОСОБА_7 відвідував дошкільний навчальний заклад №39 «Малюк» з вересня 2011року по квітень 2013 року. Довідкою №77 від 24.05.2013 року уточнено період з 9.11.2011 року по 25.02.2013 року відвідувала дитина дитячий заклад, відвідав 85 днів. По своїй суті не має протиріччя, що підтверджує що ОСОБА_1 доглядала, опікувалася дітьми.

Довідкою №24 від 15.05.2013 року ОСББ "Успіх-8" підтверджується що ОСОБА_4 проживала однією родиною з ОСОБА_8 з грудня 2010 року по теперішній час за адресою АДРЕСА_1 , написана зі слів свідків.

Той факт що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Амвросіївської райдержадміністрації та отримувала соціальні допомоги, не враховуючи її проживання з ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 та не враховуючи його доходи, надані неї заяви про стан сім`ї, місце проживання спростовують її доводи, зазначені у позовні не приймаються судом, бо правомірність отримання соціальної допомоги підтверджена відповідним заключенням від червня 2013 року.

З нотаріально посвідченої заява ОСОБА_50 про відмову від прав та обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_7 , та згоду на його всиновлення ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , через те що саме воно посвідчене 21.11.2012 року до звернення позивачки до суду приймається судом на підтвердження спільного проживання однією родиною ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та двома дітьми.

Згідно рішення Сніжнянського міського суду від 12.04.2013 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. В мотивувальній частині рішення зазначено що сторони від спільного проживання мають малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення Амвросіївського районного суду Донецької області від 25.03.2010 року шлюб між ОСОБА_50 та ОСОБА_31 розірвано. В мотивувальній частині рішення суду зазначено що шлюбні стосунки між сторонами припинені у січні 2009 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_1 по 28.04.2010 року, позивач ОСОБА_1 не могла одночасно перебувати у шлюбних відносинах з відповідачем, оскільки це суперечить нормам Сімейного кодексу України. А тому суперечливі свідчення свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_29 ОСОБА_30 про час з якого саме стала проживати ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не має суттєвого значення.

Суд виходив з того, що правовідносини, які виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 регулюються ст. 74 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що якщо чоловік та жінка проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором.

Згідно інформації відділу РЕР з обслуговування м. Торез та м.Сніжне при УДА ІГУМВС України в Донецькій області №9/15-1245 від 17.04.2013року, автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 було зареєстровано 1.12.2010 року в ВРЕР з обслуговування м.Тореза та Сніжне при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає АДРЕСА_1 на підставі довідки-рахунку КІМ 395798 від 26.11.2010 року, виданою «Південно-східною Нафтогазовою компанією». 20.03.2013 року автомобіль знято з обліку власником для реалізації. З 20.03.2013року та по теперішній час автомобіль зареєстровано за гр. ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 на підставі довідки-рахунку ДПІ 930117 від 20.03.2013року, виданої ТОВ "Автолідер-2010".

Автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 було зареєстровано 23.11.2012 року в ВРЕР з обслуговування міст Тореза та Сніжне при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , прож. АДРЕСА_1 на підставі довідки-рахунку ДПІ 861655 від 22.11.2012 року виданої ПП "Джекпот 777". 20.03.2013 року автомобіль знято з обліку власником для реалізації. З 20.03.2013року та по теперішній час автомобіль зареєстровано за гр. ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 на підставі довідки-рахунку ДПІ 930118 від 20.03.2013року, виданої ТОВ "Автолідер-2010";

Автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 , було зареєстровано 22.12.2012 року в ВРЕР з обслуговування міст Тореза та Сніжне при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , прож. АДРЕСА_1 на підставі довідки-рахунку ДПІ 927811 від 20.12.2012 року виданої ТОВ Скайлайн Плюс. 20.03.2013 року автомобіль знято з обліку власником для реалізації. З 20.03.2013 року та по теперішній час автомобіль зареєстровано за гр. ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 на підставі довідки-рахунку ДПІ 930112 від 20.03.2013 року, виданої ТОВ "Автолідер-2010";

За правилами ст.60 Сімейного Кодексу України ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того хто з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Таким чином законодавець встановлює презумпцію виникнення спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі. Відповідно до ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором/ч.1 ст.70/Сімейного Кодексу України.

Таким чином, для визнання за ОСОБА_1 спільним сумісним майном, яке набуте під час спільного проживання з ОСОБА_8 вона надала суду належні та допустимі докази про факт спільного проживання без реєстрації шлюбу з 29 квітня 2010 року по лютий 2013 року, без визначення ступеня її участі працею й коштами у створенні спільної власності, що може бути підставою для визнання що спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

За правилами ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового слідства. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В разі того що відповідач ОСОБА_2 визнав позов ОСОБА_4 частково, згоден що на визнання за нею 1/2 частини майна- побутову техніку.

В решті позов не підлягає задоволенню з наступних підстав

За довідкою ОСББ "Черьомушки" №56 від 8.07.2013року ОСОБА_4 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_7 , зі слів сусідів вони часто зустрічають ОСОБА_4 , оскільки вона водить дитину до дитячого садка з 2011 року по теперішній час.

Окрім того, допитані в судовому засіданні 18.04.2013 року свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , які допитані були судом до надходження в провадження суду позову ОСОБА_4 , не вказували на те, що ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_4 , вони вказували тільки що він проживає з батьками, холостякував, мав багато різних тимчасових дівчат.

Керуючись ст.ст. 60, ч.3 ст.61,65,70,71,74 Сімейного Кодексу України,ч.3 ст.368 ЦК України ст.ст. 10.11,60,174,208,209,212,213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю задовільнити частково.

Визнати спільним сумісним майном, яке набуте під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29 квітня 2010 року по лютий 2013 року: автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 .

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 третя особа : ОСОБА_3 , про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна задовільнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією родиною ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з березня 2013 року.

Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_2 : хлібопічка LG, пральна машинка Електролюкс, пилосмок Samsung, каструля, набір посуду Тефаль, витяжка VENTOLUX, плита газова KAISER, в решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.Р. Корекян

Головуючий в 1 інстанції Корекян Н.Р.

Доповідач Смєлік С.Г.Категорія 46

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2013 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої Осипчук О.В.

суддів Смєлік С.Г.,Жарової Ю.І.

при секретарі Біляєві М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в місті Донецьку апеляційні скарги відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 на рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05 серпня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на ? частину спільного сумісного майна,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області 05 серпня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Позов ОСОБА_4 - задоволено частково. Визнано спільним майном, яке набуте під час сумісного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 у період з 29 квітня 2010 року по лютий 2013 року: автомобіль марки «Фольцваген» Транспортер» пасажирський 1996 року випуску випуску державний номер НОМЕР_1 : автомобіль марки « Мерседес Бенц» модель « Спрінтер» пасажирський 2006 року випуску,державний номер НОМЕР_4 та автомобіль Мерседес Бенц « Спрінтер -316» державний номер НОМЕР_3 . Встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_4 з березня 2013 року та визнано спільним із ОСОБА_2 майно, а саме: хлібопічка вартістю 1359грн., пральна машинка Єлеоролюкс -3339грн., посуду Тефаль 1299грн., витяжка VENTOLUX 1932,14грн., плита газова KAISER 4554,05грн. В решті позову ОСОБА_4 відмовлено.

З вказаним рішенням не погодились відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та подали апеляційні скарги, які разом з матеріалами справи надійшли до апеляційного суду Донецької області.

В своїй апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 вважає рішення суду таким, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції одностороннє дійшов до оцінки доказів з боку позивачки, не приймаючи до уваги доказів відповідача. Суд перекрутив висновки тих документальних доказів, які були надані державними органами, оскільки ці докази спростовують доводи позивачки та пояснення її свідків. В матеріалах справи відсутні докази того, що спірне майно придбано на спільні кошти, тому підстави для задоволення позову відсутні. Підставами для скасування рішення суду та прийняття нового рішення є недоведеність обставин справи які суд вважав доведеними. Саме позичка мала довести, що майно було придбано на спільні кошти. Докази ґрунтуються тільки на поясненнях свідків, у справі немає жодного письмово доказу що підтверджують право сумісної власності. З огляду на те, що між сторонами існує спір про право - поділ майна, то позивачка мала ставити питання вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю з відповідачем без шлюбу. Судом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю. Проте, такі позовні вимоги позивачкою не заявлялися. Оскільки таке зазначено в мотивувальній частині рішення, то це не є рішення суду про встановлення такого факту відповідно до положень ст.215, 259 ЦПК України. Це свідчить про неповний, необ`єктивний та односторонній розгляд судом першої інстанції справи, порушення норм матеріального права при ухваленні рішення. Факт встановлення проживання однією сім`єю для визначення права на спільне майно визказано Верховним судом України у постанови від 19 вересня 2011 року № 6-33 цс -11 і у постанові від 7 листопада 2011 року № 6-44 цс -11.

Суд необ`єктивно оцінив письмові докази. Сільський голова Амвросієвського району протягом 4-х років надавав довідки до УПСЗН про те, що ОСОБА_1 є малозабепеченою та проживає за адресою: АДРЕСА_6 і в той же час надавав довідку про те, що з 2010 року ( навіть не вказано місяць ) ОСОБА_1 у селі Успенка не проживає. Якщо ОСОБА_1 в УПСЗН Амвросієвського району отримувала допомогу як малозабеспечена сім`я, то вона там і проживала.

Суд у своєму рішенні нічого не вказав про зміст тих документів, які видавалися УПСЗН Амвросієвского району. А з цих документів вбачається, що ОСОБА_1 сдавала документи до державних органів, з яких вбачається що вона з ним не проживала.

Суд порушив неупередженість і надавав консультації стороні позивача, що просто неприпустимо. Ознайомившись з матеріалами справи УПСЗН, яке надійшо з м. Амвросіївки до м. Сніжного, відповідач побачив наявність документів написаних самою ОСОБА_1 , які просто спростовують пояснення її ж свідків. З матеріалів справи вбачається, що з 2008 року позивачка отримувала допомогу як сім`я малозабезпечена. До складу її сім`ї він, ОСОБА_2 , як чоловік не входив, декларація про його доходи не здавалися. Позивачка писала, що з особою від якої має дитину - не проживає. У розділі 4 Декларації зазначала, що не має житла, транспортних засобів, не має додаткового доходу, дорогих придбань не робила. Декларації заповнювала особисто, зазначала місце свого проживання: село Успенка, Амвросієвського району. З відповіді, яку він отримав від Амвросієвського РОВД зазначено, що ОСОБА_1 весь час проживає саме у с. Успенка, у батьків. Ці письмові докази свідчать про те, що ОСОБА_1 разом із ним не проживала. Суд прийняв до уваги довідку теркому «Новий Донбас» в якій зазначено, що Про ОСОБА_55 фактично проживала а адресою: АДРЕСА_2 . Проте, суд не приймає до уваги іншу довідку від 29 квітня 2013 року № 893 в якій зазначено про недійсність довідки, яка була видана раніше позивачці ОСОБА_1 . Суд про це замовчував і не відобразив це в рішенні. Суд не прийняв до уваги його листи від 15 вересня 2012 року та 17 жовтня 2012 року, які були адресовані ОСОБА_56 і які він направляв їй. З листів вбачаються теплі відносини на сімейні стосунки.

Він критично відноситься до рішення суду про стягнення аліментів оскільки в самому рішенні вказано « від сумісного проживання народилася дитина», проте суд не міг такого встановити, оскільки сторони в судовому засіданні не бути присутніми. А це рішення при розгляді даної справи, було прийнято до уваги як доказ. Суд в своєму рішенні посилався на те, що є завірений нотаріально лист яким ОСОБА_50 - перший чоловік ОСОБА_1 не заперечує проти того, щоб його дитина була усиновлена ОСОБА_2 . Проте, це тільки заява з боку ОСОБА_50 , а він жодного документу в відповідні органи не подавав. Суд неправильно дав оцінку поясненням свідків щодо сумісного ведення господарства. Він ніколи не проживав однією сім`єю з позивачкою і не вів з нею спільного господарства. Свідки не описували майно, яке було придбано, не знають що конкретно. Вся ціль позивачки доказати сумісне придбання автомобілів. Проте, вона не знає де були взяті грошові кошти на придбання автомобілів, за які саме кошти жила сім`я. Суд навіть не визначив розмір вартості спірних автомобілів, а це є суттєвим для судового рішення.

Суд упереджено давав оцінку свідкам: якщо пояснення свідків з боку позивачки розписані детально то свідчення його рідних не були прийняті до уваги, оскільки, на погляд суду, це пояснення близьких стороні людей.

Суд проігнорував докази щодо наявності боргу коштів, які він взяв для купівлі-автомобілей. Позивачці не відомо, що ним було взято 150 тисяч гривень у ОСОБА_57 строком на три місяці. Оригінал договору був долучений до справи, проте суд нічого про це вказав. Він не повертав своєчасно ОСОБА_57 борг, тому отримав від неї дві претензії . Його батько - ОСОБА_3 повернув гроші ОСОБА_57 , а саме 130000 грн. та переоформив автомобілі на своє ім`я 20 березня 2013 року. Доводи суду про те, що він умисно зняв автомобілі з обліку, щоб уникнути їх розподілу спростовується тим, що ухвалу про забеспечення позову він отримав тільки 29 березня 2013 року, а автомобіля зняв з обліку 20 березня. Тобто, йому було не відомо про наявність заяви з боку позивачки.

Ведення спільного господарства - це спільні витрати, проте позивачка не обмовилася про спільні витрати, сімейний бюджет, оплату комунальних платежів за період, який зазначає в позові. ОСОБА_1 не має жодної сімейної фотографії,з огляду на те, що у нього є можливість фотографувати та робити відеозапис. І ці обставини свідчать про те, що він не проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 ст.21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без щлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Позивачка не надала належних та допустимих доказів про те, що між ними склалися тривалі відношення, які притаманні подружжю. Просив скасувати рішення суду, у задоволені позову відмовити.

Третьою собою, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 на рішення суду подано апеляційну скаргу в якій зазначив, що обов`язок довести позов лежить на позивачці. Проте, вона не довела, що автомобілі, які є його власністю, були придбані нею. В суді ніхто не оспорював та не ставив під сумнів угоди по позиці грошових коштів на придбання автомобілей. Суд мав встановити вартість спірного майна та стягнути її з відповідача, а не ділити це майно. З огляду на те, що це його автомобілі, то виходить, що він є відповідачем у справі, оскільки розділили його майно. Ці автомобілі належать йому та його дружині, оскільки вони перебувають у шлюбі. Право власності відповідно до Конституції, ст. 321 ЦК України є непорушним. В рішенні суду неправильно визначена сума займу - 13.000грн, оскільки фактично було взято в борг. 130000 грн. і при цьому, судом нічого не сказано щодо договору займу. Відповідно, суд проігнорував докази щодо наявності договору займу. Оскільки його сину, ОСОБА_2 було відмовлено у наданні тривалого кредиту, то він вимушений був гроші повернути ОСОБА_57 09 березня 2013 року та 20 березня 2013 року, оскільки фактично він заплатив за автомобілі та оформив автомобілі на своє ім`я. Згідно п. 24 Постанови № 11 ПВСУ від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, поділ спільного майна подружжя» у склад майна, що підлягає поділу, входить спільне майно, що є на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділу майна також беруть до уваги борги подружжя, правовідносини по зобов`язанням, що виникли в інтересах ї сім`ї. Просив скасувати рішення суду ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник, третя особа- ОСОБА_3 підтримали доводи наданих ними апеляційних скарг, просили їх задовольнити, а рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасувати.

Позивачка та її представник - заперечували проти апеляційних скарг, просив їх відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_4 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшов лист про розгляд справи у її відсутність.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 7 березня 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася з уточненим під час розгляду справи позовом до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю її - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбані за час сумісного проживання у період з січня 2009 року по лютий 2013 року автомобілі: автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000грн.; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 вартістю 50000грн.; ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 вартістю 50000грн.

ОСОБА_1 позовні вимоги мотивувала тим, що з з січня 2009 року по лютий 2013 року проживали однією родиною з ОСОБА_2 , не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Вони мають спільну дитину - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час сумісного проживання було придбано майно - автомобілі. які відповідно до ст.74 Сімейного Кодексу України є їх спільною сумісною власністю. Тому просила визнати це майно такою.

27 травня 2013 року до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, мотивуючи свої вимоги тим, що з грудня 2010 року з ОСОБА_2 проживає однією родиною, проте не перебуваючи з ним у зареєстрованому шлюбі. Під час проживання однією родиною було придбано майно : хлібопічка вартістю 1359грн., пральна машинка Єлектролюкс -3339грн., посуду Тефаль 1299грн., витяжка VENTOLUX 1932,14грн., плита газова KAISER 4554,05грн., автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 вартістю 40000грн.; ; автомобіль марки "Мерседес- Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_5 вартістю 40000грн. Зазначене майно є спільною сумісною власністю, їй належить 1/2 частина вказаного майна.

Ухвалою суду до участі у справи у якості третьої особи. яка не заявляє самостійних вимог був залучений батько відповідача- ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 дійшов висновку, що сторони , тобто ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у період з 29 квітня 2010 року по лютий 2013 року під час спільного проживання набули спільне майно у вигляді автомобілів, а саме: автомобіль марки «Фольцваген» Транспортер» пасажирський 1996 року випуску випуску державний номер НОМЕР_1 : автомобіль марки « Мерседес Бенц» модель « Спрінтер» пасажирський 2006 року випуску,державний номер НОМЕР_4 та автомобіль Мерседес Бенц « Спрінтер -316» державний номер НОМЕР_3 .

До такого висновку суд дійшов з наступного, що ОСОБА_1 надала суду належні та допустимі докази про факт спільного проживання без реєстрації шлюбу, без визначення ступеню її участі працею й коштами у створенні спільної власності, що може бути підставою для визнання, що спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності.

Суд виходив з того, що правовідносини, які виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 регулюються ст. 74 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що якщо чоловік та жінка проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором.

Виходячи зі змісту позовних вимог, з якими ОСОБА_1 07 березня 2013 року звернулась до суду, позивачка зазначила, що проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 у період з січня 2009 року по лютий 2013 року і просила на придбане у цей час майно у вигляді трьох автомобілів визнати за нею та ОСОБА_2 право власності по ? частині за кожним.

В уточнений позовній заяві, з якою вона звернулася до суду 17 липня 2013 року, вже під час розгляду справи, ОСОБА_1 просила майно у вигляді трьох автомобілей, придбане у період з січня 2009 року по лютий 2013 року, визнати спільною сумісною власністю з ОСОБА_2 .

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб.

Статтею 74 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, сім`ї притаманні такі ознаки, як спільне господарство, спільний сімейний бюджет, наявність відносин, які мають усталений характер, який притаманний подружжю.

Виходячи з вищенаведеного, майнові права та обов`язки сторін, які проживають без реєстрації шлюбу є похідними від того,чи притаманні їх відносинам ознаки сім`ї, тобто чи є вони членами сім`ї в розумінні ст.3 СК України.

Єдиним шляхом для цього, у разі не перебування сторін у шлюбі - є встановлення факту сумісного проживання.

Представник позивачки, посилаючись на рішення Сніжнянського міського суду від 12 квітня 2013 року про стягнення аліментів ( т.1, а.с.128-129 ) посилався на те, що такий факт вже встановлено, оскільки в мотивувальній частині рішення зазначено « Судом фактично встановлено. що сторони від спільного проживання мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Проте, з такими доводами представника позивачки погодитися неможливо, оскільки це не факт встановлений в суді, це позиція позивачки, яка випливає з її позовної заяви.

Згідно п. 25 Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснино при застосування ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, коли чоловік та жінка не перебувають у будь -якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, так і належності ім. майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України пов`язується з набранням законної сили рішенням суду, яким такі юридичні факти встановлені.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги щодо визнання спільним майна, набутого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 29 квітня 2010 року по лютий 2013 року не дійшов висновку та не встановив факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у зазначений період, оскільки такі позовні вимоги позивачкою не заявлялися, навіть вже під час розгляду справи, коли вона уточнювала позовні вимоги 17 липня 2013 року.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05 серпня 2013 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді

Справа № 244/1085/13-ц

Провадження 6/244/224/2013

РІШЕННЯ

іменем України

(додаткове)

"19" листопада 2013 р. Сніжнянський міський суд Донецької області

в складі:

головуючої- судді Корекян Н.Р.

при секретарі Рябченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сніжне заяву ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення по справі № 244/1085/13-ц,-

В С Т А Н О В И В:

04.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення по справі № 244/1085/13-ц, посилаючись на те, що рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 05.08.2013 року визнано спільним сумісним майном, яке набуте під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29 квітня 2010 року по лютий 2013 року: автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 . Встановлено факт спільного проживання однією родиною ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з березня 2013 року. Визнано спільним сумісним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_2 : хлібопічка LG, пральна машинка Електролюкс, пилосмок Samsung, каструля, набір посуду Тефаль, витяжка VENTOLUX, плита газова KAISER, в решті позову відмовлено. Ухвалою Сніжнянського міського суду Донецької області від 11.03.2013 року накладено арешт на автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 , заборонивши ОСОБА_2 відчужувати їх. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08.10.2013 року вищевказане рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю - відмовлено. Тому просить зняти арешт, що накледений ухвалою Сніжнянського міського суду Донецької області від 11.03.2013 року.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату судового засідання були повідомлені належним чином, просили справу розглянути без їх участі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

Тому, суд вважає необхідним доповнити резолютивну частину рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05 серпня 2013 року по справі № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна абзацом шостим такого змісту: «Зняти арешт накладений ухвалою Сніжнянського міського суду Донецької області від 11.03.2013 року на автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 ».

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Доповнити резолютивну частину рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05 серпня 2013 року по справі № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна абзацом шостим такого змісту: «Зняти арешт накладений ухвалою Сніжнянського міського суду Донецької області від 11.03.2013 року на автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 ".

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом десяти днів.

Суддя: Н.Р. Корекян

Справа № 244/1085/13-ц

Провадження 6/244/230/2013

РІШЕННЯ

іменем України

(додаткове)

"06" грудня 2013 р. Сніжнянський міський суд Донецької області

в складі:

головуючої- судді Корекян Н.Р.

при секретарі Гайтеровій Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сніжне заяву ОСОБА_4 про винесення додаткового рішення по справі № 244/1085/13-ц,-

В С Т А Н О В И В:

21.11.2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про винесення додаткового рішення по справі № 244/1085/13-ц, посилаючись на те, що рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 05.08.2013 року визнано спільним сумісним майном, яке набуте під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29 квітня 2010 року по лютий 2013 року: автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 . Встановлено факт спільного проживання однією родиною ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з березня 2013 року. Визнано спільним сумісним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_2 : хлібопічка LG, пральна машинка Електролюкс, пилосмок Samsung, каструля, набір посуду Тефаль, витяжка VENTOLUX, плита газова KAISER, в решті позову відмовлено. Ухвалою Сніжнянського міського суду Донецької області від 11.03.2013 року накладено арешт на автомобіль марки "Фольксваген" модель "Транспортер", 1996 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер", 2006 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки "Мерседес-Бенц" модель "Спрінтер-316", 2005 року випуску, білого кольору, пасажирський, державний номер НОМЕР_3 , заборонивши ОСОБА_2 відчужувати їх. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08.10.2013 року вищевказане рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю - відмовлено. Тому просить стягнути сплачений нею судовий збір.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату судового засідання були повідомлені належним чином, просили справу розглянути без їх участі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ціна якого становила 94028, 55 грн. частково відмовлено, задоволено позов у сумі 14028,55 грн., то судові витрати, що підлягають присудженню становлять 140,39 грн.

Тому, суд вважає необхідним доповнити резолютивну частину рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05 серпня 2013 року по справі № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна абзацом сьомим такого змісту: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 140,39 грн.»

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Доповнити резолютивну частину рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05 серпня 2013 року по справі № 244/1085/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна абзацом сьомим такого змісту: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 140,39 грн.»

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом десяти днів.

Суддя: Н.Р. Корекян

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Куйбишевський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Ходько