Справа № 445/2033/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Бакаїм М. В.

з участю секретаря Стеців Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання, стягнення заборгованості по аліментах та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а:

19.12.2017 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду в якому просить: 1) збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 та стягувати аліменти в розмірі одного прожиткового мінімуму з 01.10.2017 року; 2) стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2 до досягнення ним 23 років на період навчання в розмірі одного прожиткового мінімуму; 3) стягнути з відповідача заборгованість по аліментах на її користь на утримання сина ОСОБА_2 до досягнення ним 23 років за період з 01.09.2015 року по 30.09.2017 року в сумі 37594,00 грн. ; 4) стягнути з відповідача судові витрати.

Вказана справа перебувала в провадженні судді Кіпчарського О.М.

12.01.2018 року ухвалою Золочівського районного суду Львівської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

02.04.2018 року від представника позивачки ОСОБА_6 надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме: 1) збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , 2006 року народження та стягувати аліменти в більшому розмірі - 30% одного прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 01.10.2017 року; 2) стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_2 до досягнення ним 23 років в розмірі 30 % від щомісячного доходу, але не менше одного прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 01.09.2015 року; 3) стягнути з відповідача заборгованість по аліментах на її користь на утримання сина ОСОБА_2 до досягнення ним 23 років за період з 01.09.2015 року по 30.09.2017 року в сумі 37594,00 грн. ; 4) стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_6 заявив клопотання про скерування судових документів у справі до компетентного органу Держави Ізраїль, з метою їх належного вручення відповідачу та просив надати можливість підготувати належним чином завірений переклад документів. Клопотання мотивує тим, що у відповідача подвійне громадянство, він проживає в більшості в Ізраїлі, тому вважає, що необхідно звернутись з судовим дорученням до компетентного органу Держави Ізраїль для здійснення окремих процесуальних дій, а саме: вручити позовну заяву, з`ясувати відношення до позову та з`ясувати,чи бажає він бути присутнім при розгляді справи.

12.04.2018 р., ухвалою Золочівського районного суду Львівської області, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 , провадження у справі до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення було зупинено.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Бакаїм М.В.

14.02.2019 року суддя Бакаїм М.В. прийняла до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та поновила провадження у справі і призначила до розгляду за правилами загального позовного провадження.

13.02.2019 року відповідачем ОСОБА_3 надіслано до суду зустрічний позов, в якому він просить звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , які він сплачує відповідно до рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09.09.2013 року № 445/1580/13-ц ( а.с. 176-178).

11.03.2019 року зустрічна позовна заява ОСОБА_3 була об`єднана в одне провадження з первісним позовом ( а.с. 194-195).

18.03.2019 року від представника позивачки - ОСОБА_6 надійшла заява про залишення без розгляду частини позовних вимог позовної заяви ОСОБА_1 , а саме: в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , 2006 року народження в розмірі 30% від щомісячного доходу, але не менше одного прожиткового мінімуму на місяць - залишити без розгляду ( а.с.199).

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 02.04.2019 року, вимоги позову в цій частині, саме: стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , 2006 року народження, в розмірі 30% від щомісячного доходу, але не менше одного прожиткового мінімуму на місяць, були залишені- без розгляду.

Отже, в обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачка ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 . Від цього шлюбу у них народилися син ОСОБА_2 , 1997 року народження та донька ОСОБА_4 , 2006 року народження. 24.10.2013 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Відповідач, з часу розлучення, майже постійно перебуває в Ізраїлі, має подвійне громадянство та працює там же. 09.09.2013 року Золочівським районним судом Львівської області, ухвалено рішення, яким зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 . В липні 2015 року їх син ОСОБА_2 вступив на навчання до Академії Фінансів та Бізнесу в м. Варшава, в Республіці Польща. В зв`язку з цим, потреби в утриманні сина значно зросли. З`явилися потреби в оплаті навчання сина, його проживання. Самій їй важко утримувати дітей, тому вона змушена звернутися із вказаним позовом до суду. Відповідач, як батько, також зобов`язаний утримувати сина, тому що він працездатна, здорова особа, має нерухоме майно - дві квартири в м. Золочеві, також, він є власником незавершеного будівництва в с. Сасів Золочівського району. Вважає, достатній розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на утримання сина до досягнення ним 23 річного віку становить 30% від щомісячного його доходу, але не менше одного прожиткового мінімуму на місяць. Також, вважає, що такі аліменти слід стягувати з початку навчання сина, а саме: за період з 01.09.2015 року по 30.09.2017 року, що становить 37594,00 грн.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви відповідач ОСОБА_3 зазначив, що відповідно до рішення Золочівського районного суду Львівської області від 24.10.2013 року, з нього стягують аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , а також, на утримання сина ОСОБА_2 до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини доходу на користь ОСОБА_1 Сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 18 років, тому сплата аліментів припинилася. Заборгованостей по аліментах у нього немає. В 2018 році позивачка з донькою виїхала на постійне місце проживання в Ізраїль. Там донька ОСОБА_4 відвідує школу. Хоча донька проживає з матір`ю, він несе витрати на її утримання , виховання та навчання. Окрім цього, вважає за таких обставин, що його необхідно звільнити від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 .

В судове засідання позивачка не з`явилася, у вимогах позовної заяви просила суд розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_6 вимоги позову ОСОБА_1 підтримав, просив його задовольнити. Зустрічному позову ОСОБА_3 просив відмовити.

Також, від імені представника позивачки - ОСОБА_6 , надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_3 про звільнення його від сплати аліментів щодо доньки ОСОБА_4 , обґрунтовуючи відзив тим, що діти відповідача є громадянами України, а тому, згідно СК України, відповідач зобов`язаний брати участь в утриманні неповнолітньої доньки та повнолітнього сина до досягнення ним 23 років.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 20.03.2020 року вимоги зустрічного позову просив задоволити.

У відповіді на відзив ОСОБА_3 вказав, що правових підстав задоволення позовної заяви ОСОБА_1 - немає.

Предстаник відповідача- ОСОБА_10 зазначив, що не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 .

Залучений в якості третьої особи 02.04.2019 року ОСОБА_2 , в судовому засіданні 08.05.2019 року та в останній письмовій заяві пояснив, що він дійсно навчався з жовтня 2015 року по 30.09.2018 року в Польщі в Академії Фінансів та Бізнесу Вістула м. Варшава. Самостійних доходів він немав, 80 % витрат на його навчання понесла його матір. Вважає, що позов матері щодо стягнення аліментів з батька на його утримання до досягнення ним 23 років слід задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України, визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

24.10.2013 року шлюб між ними розірвано, що вбачається з рішення Золочівського районного суду Львівської області.

В матеріалах справи знаходиться копія паспорта та копія закордонного паспорта громадянина України, з яких вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.105, 222, 232).

Згідно рішення Золочівского районного суду Львівської області від 09.09.2013 р. ОСОБА_3 , 1970 року народження, уродженця с. Ясенівці Золочівського району Львівської області, зобов`язано сплачувати аліменти, на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно , але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину такого віку в користь ОСОБА_1 . Стягнення аліментів розпочати з 27.08.2013 року і проводити до часу досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається з виконавчого листа Золочівського районного суду, виданого 09.09.2013 року, ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини його доходу щомічно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину такого віку на користь ОСОБА_1 . Стягнення розпочато з 27.08.2013 року і до повноліття дітей.

Однак, суду не було представлено, ні позивачкою, ні її представником, належних обгрунтованих доказів розрахунку заборгованості аліментів ОСОБА_3 на суму 37 594 грн.

З розрахунку заборгованості по аліментах (а.с. 103 т.2) , виданого Золочівським РВДВС Головного територіального управління юстиції Львівської області 28.11.2019 року, вбачається, що станом на 18.09.2019 року заборгованість у ОСОБА_3 зі сплати аліментів відсутня, а станом на 28.11.2019 року заборгованість становить вже 3186,50 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 досягнув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно перекладу довідки з польської мови на українську від 18.10.2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнятий на навчання до Академії Фінансів та Бізнесу Вістула в м. Варшава в Польщі на період з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року (а.с. 24 т. 1).

Також, відповідно до перекладу довідки з польської на українську, від 24.09.2019 року підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студентом факультету бізнесу і міжнародних відносин Академії фінансів і бізнесу "Вістула", напрямок: міжнародні відносини на період з 16.02.2019 по 30.09.2019 р. Форма навчання стаціонарна. Студент подав дипломну роботу. Плановий термін повторного дипломного іспиту- до 31.10.2019 року ( а.с. 99 т.2).

Згідно перекладеної з польської мови на українську мову довідки, виданої Академією фінансів і бізнесу "Вістула" від 27.01.2020 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнятий на період з 17.02.2020 року до 30.03.2022 р. на навчання на рівні ІІ ступеню стаціонарної форми за напрямком Міжнародні відносини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Суд не має можливості належним чином перевірити та з`ясувати чи спроможний ОСОБА_3 надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові у визначеному розмірі. У матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження матеріального становища відповідача.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 10, статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів які б свідчили про спроможність відповідача ОСОБА_3 сплачувати аліменти у заявленому ним розмірі. Докази, на які посилається позивачка та її представник, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу.

Позивачкою надані лише інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 99610969 від 06.10.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 . Окрім цього, він є власником житлового будинку незавершеним будівництвом готовністю 36 % за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0.2498 га , яка розташована за цією ж адресою в с. Сасові.

Разом з тим доказів того, що відповідач ОСОБА_3 є непрацездатним, або що йому заборонено працювати, останній суду також не представив та не представив доказів того, що має на утриманні інших осіб.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_10 , за весь час розгляду справи, не надали суду відомостей щодо відношення до позовних вимог ОСОБА_1 , щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 191СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за 10 років.

Суд вважає, що позивачкою не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача ОСОБА_3 , але не змогла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_2 , який продовжує навчання, у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на особу відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку,

починаючи з дня подачі позову до суду -19.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_2 23 років, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Таким чином, в частині стягнення аліментів за минулий час з відповідача ОСОБА_3 , а саме починаючи з 01.09.2015 року, суд вважає позивачу слід відмовити та стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 з моменту пред`явлення позову до суду.

Щодо вимог зустрічного позову, то суд прийшов до наступного.

Судом встановлено факт проживання дитини (доньки) ОСОБА_4 із матір`ю- ОСОБА_1 .

Згідно рішення Золочівского районного суду Львівської області від 09.09.2013 р. ОСОБА_3 , 1970 року народження, уродженця с. Ясенівці Золочівського району Львівської області зобов`язано сплачувати аліменти, на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно , але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину такого віку в користь ОСОБА_1 . Стягнення аліментів розпочати з 27.08.2013 року і проводити до часу досягнення дітьми повноліття.

Згідно ст. 197 СК України, вбачається, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 273 ч. 4 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати аліментів можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 , представив суду позовну заяву до Ізраїльського суду про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 та переклад рішення сімейного суду м. Рішон ле Ціон в Ізраїлі від 19.12.2019 року, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 у розмірі 1500 шекелей, що містять різні витрати щодо, включно з її часткою у витратах на секцію та спорядження, окрім витрат освітніх та виняткових медичних витрат, тощо. Аліменти сплачуватимуться кожного 10 числа місяця до повноліття дитини або до завершення навчання в середній школі, відповідно до пізнішої з цих двох дат. Рішення набуло законної сили 10.01.2020 (а.с. 110-115 т.2).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вищевказане рішення суду держави Ізраіль , про стягнення із ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 є обставиною, що має істотне значення для припинення стягнення аліментів на підставі рішення Золочівского районного суду Львівської області від 09.09.2013 р. справа № 445/1580/13-ц.

В зв`язку з цим , зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 слід задовольнити.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України,у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно дост. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягненню з ОСОБА_3 на користь держави підлягає судовий збір в сумі 640,80 грн. (станом на 2017 р.)

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 133, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, ст.ст.273, 274-279, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст.182, 183, 191, 199, 200 СК України, суд-

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Ясенівці Золочівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період навчання в розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на особу відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду -19.12.2017 року і до досягнення ОСОБА_2 23 років, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення сплати аліментів - задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09.09.2013 року справа № 445/1580/13-ц, в частині стягнення аліментів щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня набрання чинності рішення держави Ізраїль суду у справах сім`ї в м. Рішон ле Ціон від 19.12.2019 року (справа 11110-06-19), а саме: з 10.01.2020 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640 грн. судового збору (станом на 2017 р.) .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09.01.2021.

Суддя М. В. Бакаїм