Постанова

Іменем України

04 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 753/10108/15-ц

провадження № 61-3003св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Штелик С. П. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Фаловської І. М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року у складі судді Леонтюк Л. К. та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у складі суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Пікуль Т. О.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав у тимчасове платне користування 137 тис. доларів США строком до 08 липня 2037 року зі сплатою 11,95 % річних за користування кредитом. Посилаючись на те, що взяті не себе зобов`язання за договором не виконані, з урахуванням уточнених позовних вимог банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 115 813 долари 14 центів США.

У червні 2015 рокуОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначала, що вказаний кредитний договір укладений з порушенням норм статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: її не було повідомлено у письмовій формі про кредитні умови, щодо сукупної вартості кредиту, процентної ставки та деталізованого графіку погашення боргу. Враховуючи наведене, просила визнати недійсним кредитний договір №06/2468К-07 від 09 липня 2007 року, укладений між нею та ПАТ «Універсал Банк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 06/2468к-07 від 09 липня 2007 року у розмірі 112 758 доларів США, із яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4 566 доларів США 48 центів; сума дострокового стягнення кредиту 101 986 доларів США 00 центів; відсотки - 6 206 доларів США 11 центів. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримала у тимчасове платне користування 137 тис. доларів США строком до 08 липня 2037 року зі сплатою 11,95 % річних за користування кредитом, що сторонами не оспорюється, виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, позичальником неналежним чином виконувались умови кредитного договору, у зв`язку з чим позивач використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту та штрафних санкцій за порушення виконань зобов`язань. Окрім того, кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Позивач за зустрічним позовом на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови, банк надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, в тому числі щодо сукупної вартості кредиту, процентної ставки та деталізованого графіку погашення боргу, крім того, підпис позичальника в договорі є також письмовим підтвердженням тих обставин, що вона у письмовій формі ознайомлена з умовами кредитування, які їй роз`яснені та зрозумілі.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

ПостановоюКиївського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено суму заборгованості за кредитним договором № 06/2468к-07 від 09 липня 2007 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк», з 112 758 доларів 77 центів США до 107 282 доларів 68 центів США. В решті рішення залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції вірно встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач, у свою чергу, не виконувала належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Таким чином, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, суд вважає за необхідне зменшити заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку, оскільки суд першої інстанції не врахував, що вимогу про дострокове повернення кредиту ПАТ «Універсал Банк» було вручено ОСОБА_1 13 жовтня 2014 року, а тому нарахуванню та стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитом, в яку входить, зокрема, сума дострокового стягнення кредиту та відсотки по шістдесят перший день з моменту отримання вимоги банку включно, а саме - по 15 грудня 2014 року. Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, оскільки, на стадії судового розгляду було прийнято заяву про зміну позовних вимог із зазначенням суми заборгованості в національній валюті, чим суд, на її думку, вийшов за межі позовних вимог, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, необхідно зазначити, що кредит надано позичальнику в доларах США, ПАТ «Універсал Банк» подало позовну заяву про стягнення заборгованості в доларах США. Зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що банк просить суд стягнути з відповідача заборгованість також у доларах США. Зазначення у прохальній частині уточненої позовної заяви суми в розмірі 115 813 грн 14 коп. є лише технічною опискою представника банку, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення заборгованості саме у доларах США. Щодо зустрічного позову, слід зазначити, що умовами кредитного договору визначено, що підпис позичальника на цьому договорі є письмовим підтвердженням отримання свого примірнику договору та ознайомлення його у письмовій формі з інформацією про сукупну вартість кредиту. Підпис позичальника на договорі є також письмовим підтвердженням того, що позичальник у письмовій формі ознайомлений з умовами кредитування, які йому роз`ясненні та зрозумілі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - проситьскасувати судові рішення, відмовити у задоволенні позову банку та задовольнити зустрічний позов, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування матеріального закону.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд залишив поза увагою обставини, встановлені рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07 червня 2016 року у цивільній справі № 756/667/16-ц, з яких вбачається, що про підвищення процентної ставки банк позичальника не повідомляв. Зазначала, що суд порушив принцип змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, прийнявши зміну позовних вимог щодо стягнення 115 813 грн 14 коп., що еквівалентно заявленій позивачем сумі простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 566 доларів 48 центів США, на стадії судового розгляду. Крім того, суд безпідставно не застосував до даних відносин Закон України «Про захист прав споживачів», що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог. Висновки суду першої інстанції про обізнаність відповідача із умовами кредитування та вільне волевиявлення при укладенні кредитного договору не відповідають обставинам справи. Також, судом не була встановлена достатність правових підстав дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитом.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали справи із Дарницького районного суду м. Києва. Зупинено виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року цивільну справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами у складі колегії з п`яти суддів.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-IX).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положеньЗакону від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

09 липня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 06/2468К-07.

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту - 137 тис. доларів США, термін кредиту 360 місяців, дата погашення - 08 липня 2037 року, процентна ставка - 11,95 %річних.

В забезпечення виконання кредитного договору між ОСОБА_3 та ПАТ «Універсал Банк», також, між ОСОБА_4 та ПАТ «Універсал Банк» були укладені договори поруки №06/2468дп-01-07 від 09 липня 2007 року та №06/2468дп-02-07 від 09 липня 2007 року.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07 червня 2016 року у цивільній справі № 756/667/16 позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПАТ «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року, задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_3 за договором поруки №06/2468дп-01-07 від 09 липня 2007 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 . Визнано припиненою поруку ОСОБА_4 за договором поруки №06/2468дп-02-07 від 09 липня 2007 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним у січні 2018 року ПАТ «Універсал Банк» уточнило позовну заяву та просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 115 813доларів 14 центів США.

ПАТ «Універсал Банк» попередньо зверталося до відповідача з вимогою від 03 жовтня 2014 року (т. 1, а. с. 30), яка була отримана 13 жовтня 2014 року (т. 1, а. с. 31), та просило негайно сплатити прострочену заборгованість, попереджаючи, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання цієї вимоги. Вимога банку залишена відповідачем без задоволення.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу частина друга статті 1050 ЦК України).

За доводами касаційної скарги заявник оспорює право банку на дострокове стягнення кредиту у повному обсязі. Наведені доводи касаційної скарги безпідставні, з огляду на таке.

Відповідно до положень пункту 10.3 кредитного договору банк має право вмагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником даного договору, а позичальник зобов`язаний повернути банку суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у випадку, якщо позичальник порушує терміни платежів, що встановлені цим договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

За умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався сплачувати кредит та проценти за ним до 10 числа кожного місяця (пункт 4 кредитного договору), проте внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на червень 2015 року утворилася прострочена заборгованість у розмірі 4 566 доларів 48 центів США, що відповідно до пункту 10.3 кредитного договору є підставою для дострокового стягнення кредиту у повному обсязі.

У касаційній скарзі заявник також оспорює підстави підвищення процентної ставки із 11,95 % річних до 12,95 % річних та посилається на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 червня 2016 року у цивільній справі № 756/667/16-ц.

Вказаним рішенням суду визнано припиненою поруку ОСОБА_3 за договором поруки № 06/2468дп-01-07 від 09 липня 2007 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 , та поруку ОСОБА_4 за договором поруки № 06/2468дп-02-07 від 09 липня 2007 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 . Суд дійшов висновку про те, що порука є припиненою у зв`язку з тим, що банк не повідомляв поручителів про підвищення процентної ставки та збільшив обсяг їх відповідальності без їх згоди.

Разом з тим, обставини щодо повідомлення позичальника про підвищення процентної ставки за кредитом не становлять предмет доказування у справі про визнання припиненою поруки, а тому доводи касаційної скарги в цій частині необґрунтовані.

Крім того, згідно розрахунків позивача (т. 1, а. с. 14) заборгованість за процентами розраховано виходячи із ставки 11,95 % річних.

Щодо вимог зустрічного позову, необхідно зазначити таке.

Відповідно до положень частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Інформація про сукупну вартість кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач за зустрічним позовними вимогами на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконувала його умови, банк надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, процентної ставки та деталізованого графіку погашення боргу.

Крім того, судами встановлено, що умовами кредитного договору, зокрема у пункті 10 , визначено, що підпис позичальника на цьому договорі є письмовим підтвердженням отримання свого примірнику договору та ознайомлення його у письмовій формі з інформацією про сукупну вартість кредиту. Підпис позичальника на договорі є також письмовим підтвердженням того, що позичальник у письмовій формі ознайомлений з умовами кредитування, які йому роз`яснені та зрозумілі.

З урахуванням викладеного суди дійшли правильного висновку про те, що кредитний договір не суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», а тому правових підстав для скасування оскаржуваних судових рішень в цій частині не вбачається.

Суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення судів відповідають нормам матеріального та процесуального права. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення позовів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судових рішень. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Рronina V. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та залишаються без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, судовий збір за подання касаційної скарги покладається на заявника.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року у незміненій при апеляційному розгляді частині та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. І. Грушицький

А. А. Калараш

Є. В. Петров

І. М. Фаловська