ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2020 року м. Херсон

справа № 766/24111/18

провадження №22-ц/819/344/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Ігнатенко П.Я.,

Пузанової Л.В.,

секретар Геленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Ус О.В. від 12 грудня 2019 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 15 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК`ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №446769143.

У порушення умов договору, відповідач не виконував свої зобов`язання та має заборгованість у розмірі 23299,92 грн, з яких: 8876 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,85 грн - сума заборгованості за відсотками; 9984,07 грн - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 4438 грн -сума заборгованості за пенею. 14.07.2017 року між ТОВ «ФК`ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення права вимоги №20170714, за яким позивач набув право вимог від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань, у тому числі за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , що додатково підтверджується реєстром боржників до договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14 липня 2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснював платежі для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК`ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №446769143 від 15 червня 2015 року в розмірі 23299,92 грн, а також понесені судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №446769143 від 15 червня 2015 року: сума основного боргу 8876,00 грн, відсотки - 1,85 грн; прострочена плата за управління кредитом (щомісячні проценти) - 9984,07 грн, а разом 18861,00 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2019 року про стягнення кредитної заборгованості за позовом ТОВ «ФК`ЄАПБ» до ОСОБА_1 у повному обсязі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 зазначила, що за наслідками скасування рішення, необхідно відмовити у позові.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів отримання позивачем суми кредиту в розмірі 8876,00 грн, у тому числі первинного документу про отримання від Банку 1596 грн на оплату страхового платежу за договором страхування №446769143-С від 15.06.2015 р. Судом першої інстанції не надано оцінку тому, що заява на отримання кредиту та заява на приєднання до умов отримання кредиту є нікчемними, оскільки не містять підпису кредидитодавця, а тому не можуть бути складовими частинами кредитного договору. Долучені до матеріалів справи Умови також не є складовою договору, оскільки теж не мають підпису кредитодавця. Вказує, що відсутні докази того, що саме ці Умови діяли на момент підписання договору. Вважає, що суд першої інстанції вважаючи що строк позовної давності збільшено відповідно до Умов договору не звернув увагу на те, що Умови не є складовою договору, при цьому відповідач посилається на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах №60240цс14 від 11.02.2015 року та №968цс15 від 10.06.2015 року. Зауважує, що позивач не надав доказів, того що 21.01.2017 року ТОВ «ФК`ЦФР» за вих.№001833347 направило йому повідомлення про відступлення права вимоги та позивачем направлялося на його адресу повідомлення про зміну умов кредитного договору, як і не надав доказів вручення йому повідомлень належним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК`ЄАПБ» її доводи не визнало, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим. Вважає, що отримання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням №160945804 від 15.06.2015 року, кредитним договором, заявою про видачу готівки №00Т010ХАР від 15.06.2016 року та довідкою ТОВ ФК ЦФР вих.1155385-SG від 14.07.2017 року. Укладений кредитний договір за своєю формою і змістом відповідає вимогам діючого законодавства. Вказує, що кредитний договір укладений шляхом підписання заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг, тому підпис працівника/представника ТОВ «ФК`ЦФР» при укладенні такого виду договору не передбачена, оскільки позичальник приєднується до вже встановлених умов, які закріплені ТОВ «ФК`ЦФР». Вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові №6-116цс13 від 06 листопада 2013 року. Умовами договору є збільшена позовна давність. Вказує, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, при цьому посилається на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року. Звертає увагу на те, що кредитну заборгованість позичальник не сплачує ні старому кредитору ні новому, порушуючи при цьому взяті на себе зобов`язання та цивільне законодавство в цілому. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін та судове засідання провести без участі їх представника.

Заслухавши доповідача, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення першої інстанції мотивовано тим, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. В кредитному договорі є графік платежів, де чітко встановлена гранична дата щомісячного платежу, зокрема в кінці кожного місяця. Враховуючи, що пунктом 7.2 умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" 15.06.2015 року, встановлено, що до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років, з яким ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис на кожному аркуші умов, судом не може бути застосований строк позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості. Застосовуючи положення ст. 258 ЦК України до нарахування пені, враховуючи, що під час розгляду справи представником відповідача заявлено про застосування спеціального строку позовної давності щодо нарахованої позивачем пені, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення нарахованої пені, оскільки вона виходить за межі строку спеціальної позовної давності.

Судом встановлено, що 15 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви №446769143 від 15.06.2015 на отримання кредиту від ТОВ «ФК`ЦФР» та заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» було укладено кредитний договір № 446769143, згідно якого він отримав кредит у розмірі 8876 грн, із процентною ставкою 0.01 % річних, строком на 24 місяців, зі сплатою щоденної пені 0,3 від загальної суми прострочення.

За договором відповідач доручив ТОВ «ФК`ЦФР» перерахувати, за рахунок ним отриманого кредиту 7000,00 грн АТ «ОТП Банк» рахунок 2223 для надання кредиту та 1596,00 грн ПАТ «Страхова компанія» «ТАС» оплата страхового платежу за договором страхування №446769143-С від 15.06.2015 р. /а.с. 6-7/.

Відповідачем також підписані умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР», в редакції від 30 березня 2015 року та графік платежів, яким встановлено щомісячний платіж 768,36 грн, кінцевий термін повернення кредиту до 12 червня 2017 року /а.с.7 зв.с. та 51-52/.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належно, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість, яка за рахунком позивача станом на 20 липня 2017 року склала 23299,92 грн /а. с. 12/.

14 липня 2017 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20170714 /а.с.15-17/.

З витягу Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14 липня 2017 року вбачається, що первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги за кредитним договором №446769143 від 15 червня 2015 року, боржник ОСОБА_1 боргу в розмірі 23299,92 грн, який складається зі: 8876 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,85 грн - сума заборгованості за відсотками; 9984,07 грн - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 4438 грн - сума заборгованості за пенею /а.с.18/.

Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що позивач набув право вимоги до відповідача за договором №446769143 від 15 червня 2015 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

ОСОБА_1 підписав кредитний договір у виді заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР», умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» , а тому з урахуванням вищенаведених норм матеріального права доводи апеляційної скарги про нікчемність кредитного договору є безпідставними.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо спливу строку позовної давності, оскільки відповідно до пункту 7.2 укладеного кредитного договору № 446769143 позичальник ОСОБА_1 підписанням цього договору засвідчив прийняття загальних умов з надання кредитів - в якості невід`ємних умов цього договору, якими строк позовної давності було збільшено (10 років).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позичальник порушив кредитні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість перед кредитором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості на користь позивача.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що банк не надав суду належних доказів про видачу позичальнику кредитних коштів у розмірі 8876,00 грн, у тому числі первинного документу про отримання від Банку 1596 грн на оплату страхового платежу за договором страхування №446769143-С від 15.06.2015 р., оскільки зібраними у справі доказами підтверджено укладення кредитного договору та видачу позивачу кредитних коштів. Так, на підтвердження факту видачі кредиту до матеріалів справи додано платіжне дорученням №160945804 від 15 червня 2015 року, довідка ТОВ ФК ЦФР вих.1155385-SG від 14.07.2017 року, де в графі «видано» зазначено 8876,00 грн, а також на вимогу суду першої інстанції заява про видачу готівки на видачу готівки № H00Т010ХАР від 15 червня 2015 року. ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, що він не брав кошти у кредит.

Отже, отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 7000,00 грн, підтверджується заявою на видачу готівки № H00Т010ХАР від 15 червня 2015 року, платіжним дорученням №160945804 від 15 червня 2015 року, а також довідкою ТОВ ФК ЦФР вих.1155385-SG від 14.07.2017 року /а.с. 9,11,139/. Не виконання доручення наданого ОСОБА_1 кредитодавцю, ТОВ «ФК`ЦФР», у заяві на отримання кредиту про перерахування коштів як 7000 грн так і 1596 грн, ним не доведено.

У судовому засіданні суду апеляційної скарги представник відповідача не заперечила, що ОСОБА_1 дійсно підписував заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР», безпосередньо самі умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР», заяву на отримання кредиту від ТОВ «ФК`ЦФР», а також заяву на видачу готівки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, належну та обґрунтовану оцінку яким надав суд першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду в частині відмови у стягненні пені фактично не оскаржується внаслідок відсутності доводів у цій частині, колегія суддів, в силу принципу диспозитивності йому юридичної оцінки не надає.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: П.Я.Ігнатенко

Л.В.Пузанова

Повне судове рішення складено 26 лютого 2020 року

Суддя І.В. Склярська