Справа № 131/619/20
Провадження № 2/131/447/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Балтака Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації процесуальної дії технічними засобами в місті Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дашівської селищної ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою та рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дашівської селищної ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про скасування рішення 25 сесії 6 скликання Купчинецької сільської ради від 12.11.2013 р. про затвердження технічної документації із землеустрою, в частині затвердження документів що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 та передачі безкоштовно у власність останній земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства прощею 0,3891 га та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:001:0195 прощею 0,3891 індексний номер 1175260 від 25.02.2014 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідності до рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.01.2020 р. у справі № 131/1818/18 за нею визнано право на завершення приватизації та реєстрації речових прав щодо права власності на земельну ділянку площею 0,64 га., що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,39 га, для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, при виготовленні технічної документації із землеустрою позивачу стало відомо, що площа зазначеної земельної ділянки була зменшена за рахунок того, що її частина відійшла до земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності відповідачу по справі - ОСОБА_2 . Посилаючись на викладене, позивач вважає. що вищенаведені рішення сільської ради та рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку підлягають скасуванню.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06.08.2020 було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідачем по справі - ОСОБА_2 на адресу суду були скеровані заперечення на позовну заяву, зміст яких зводиться до того, що при розробці технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі позивач погодив існуючі межі своїм підписом на відповідному акті, у зв`язку із чим на думку відповідача останній пропустив строк позовної давності на звернення до суду. Крім того, відповідач зазначає, що зміст позовної заяви не містить доказів збільшення виділеної їй земельної ділянки саме за рахунок земельної ділянки позивача.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 31.08.2020 було вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження із викликом в судове засідання сторін по справі.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 до суду були надані пояснення щодо обставин даної справи, зміст яких фактично дублює зміст позовної заяви. Окремо третя особа зазначає, що чинне законодавство не обмежує у часі звернення власника майна до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження даним майном, у зв`язку із чим зазначений позов може бути пред`явлений протягом усього часу тривання відповідно правопорушення.

Позивачем по справі на адресу суду була направлена відповідь на відзив, у відповідності до якої ОСОБА_1 із посиланням на відповідну судову практику суду касаційної інстанції вказує, що підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Крім того, підписання зазначеного акту не може змінювати рішення відповідної місцевої ради, як власника земельної ділянки про виділення такої ділянки громадянам.

Представником відповідача по справі - Дашівської селищної ради Фіяло В.В. до суду був наданий відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що різниця в обмірах площ земельних ділянок сторін по справі стала наслідком того, що при проведенні відповідних землевпорядних робіт використовувались різні за своєю точністю технічні прилади, а підраховані таким чином числові дані площ земельних ділянок заокруглювались. У зв`язку із зазначеним відповідач вказує на відсутність підстав для скасування рішення 25 сесії 6 скликання Купчинецької сільської ради від 12.11.2013 р. про затвердження технічної документації із землеустрою в оскаржуваній частині та просить суд у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 не з`явились, проте подали до суду заяви із проханням вирішити справу у їх відсутність позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідачі по справі - ОСОБА_2 та представник Дашівської селищної ради Фіяло В.В. в судове засідання не з`явився, проте подали до заяви, якими просили розгляд справи провести у їх відсутність, позовні вимоги не визнають та просять відмовити у їх задоволенні.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим частиною 3 статті 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вирішити її на підставі доказів наявних у справі.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини даної справи та перевіривши та перевіривши їх зібраними доказами, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12 ЦПК).

Положеннями частини 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому частина 1 статті 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані Земельним кодексом України.

Судом установлено, що рішенням 17 сесії 21 скликання Купчинецької сільської ради, у приватну власність матері позивача - ОСОБА_4 була передана земельна ділянка площею 0,64 га, яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 та площею 0,39 га, для ведення особистого селянського господарств, проте вона, у зв`язку із смертю, не встигла завершити процедуру приватизації земельної ділянки, а саме - зареєструвати право власності на своє ім`я.

22 січня 2020 р. Іллінецьким районним судом Вінницької області винесено рішення у справі №131/1818/18 за позивачем визнано право на завершення приватизації та реєстрації речових прав щодо права власності на вищенаведену земельну ділянку, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, 11 лютого 2010 р. рішенням 24 сесії 5 скликання Купчинецької сільської ради відповідачу - ОСОБА_2 надано в користування земельну ділянку загальною площею 0,61 га., яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 та площею 0,36 га для ведення особистого селянського господарства.

04 липня 2013 р. рішенням 24 сесії 6 скликання Купчинецької сільської ради останній надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на земельну ділянку орієнтовною площею 0,61 га, яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,36 га, для ведення особистого селянського господарства.

12 листопада 2013 р. рішенням 25 сесії 6 скликання Купчинецької сільської ради затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності за земельну ділянку ОСОБА_2 та передано їй безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,6391 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,3891 га, для ведення особистого селянського господарства.

Земельній ділянці, для ведення особистого селянського господарства площею 0,3891 га, було присвоєно кадастровий номер :06:001:0195 та ОСОБА_2 25 лютого 2014 р. зареєструвала на неї право власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 210860238 від 01.06.2020 р.

07 вересня 2018 р. комісією у складі представників Дашівської селищної ради на замовлення позивача по справі у присутності сторін даної справи був складений акт про те, що змін щодо меж земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не відбулось.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно пунктів «б», «ґ» статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України)

Частиною 1 статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Положеннями статті 123 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частиною 6 статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частини 2 цієї ж статті формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

При цьому частиною 3 статті 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

В свою чергу, відповідно до частини 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статей 76, 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи (частини 1 та 2 статті 116 ЦПК України).

Згідно частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції зазначає, що в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що передачею у власність ОСОБА_2 земельних ділянок за оспорюваним рішенням Купчинецької сільської ради порушено її право, визначеного судовим рішенням, на завершення приватизації земельної ділянки, частина якої приватизована відповідачем.

Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача рішенням селищної ради та рішенням про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та захоплення земельних ділянок ОСОБА_1 суду не надано, клопотання про проведення земельно-технічної експертизи сторонами справи не заявлено.

Жодних графічних матеріалів належної якості із нанесенням загальновідомими способами для належного сприйняття відповідної наявної інформації сторонами до матеріалів справи не додано, що позбавляє суд можливості самостійно встановити наявність чи відсутність факту накладення земельних ділянок сторін та порушення їх землекористування.

Підсумовуючи вищенаведене слід зазначити, що відсутність висновку судової земельно-технічної експертизи щодо встановлення експертним шляхом вищенаведених обставин позбавляє суд можливості зробити висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 р. у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18), у змісті якої зазначено, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивача порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста. Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Обов`язок доказування і подання доказів відповідно до статті 81 ЦПК України покладається на сторони, суд лише сприяє їм у вчиненні процесуальних дій з метою встановлення обставин справи. Суд сприяв сторонам у всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, роз`яснив їм право на звернення до суду із клопотанням про надання та витребування доказів, зокрема про призначення судової земельно-технічної експертизи. Проте позивач не скористався таким право не скористався. У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приймаючи до уваги вищевикладене, так як суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення ОСОБА_2 прав чи охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 , то підстав для визнання скасування оскаржуваних рішень Купчинецької сільської ради та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку не вбачається, а тому у задоволені позову необхідно відмовити. Оскільки, в процесі судового розгляду порушення відповідачами законних прав та інтересів права позивача встановлено не було, то у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю і недоведеністю, при цьому питання щодо застосування наслідків спливу позовної давності судом не вирішується.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, з урахуванням змісту пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, з огляду на відмову у задоволені позову, залишає понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за позивачем по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 79-1, 116, 123, 152, 186 ЗК України, ст.ст. 12, 76 - 81, 89, 103, 141, 177, 263 - 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Дашівської селищної ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про скасування рішення Купчинецької сільської ради та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: