ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8141/20 Справа № 204/796/20 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Чечелівський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1619, за яким було запропоновано стягнути зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Р20.243.70302 від 31 січня 2014 року, які станом на дату вчинення виконавчого надпису нотаріуса складають 63 306,80 грн., а саме: 18 761,57 грн. - основний борг; 9 804,06 грн. - прострочений борг; 13 405,55 грн. - прострочені проценти; 161,54 грн. - строкові проценти; 1 118,00 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту; 18 456,08 грн. - пеня; 1 600,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Позивачка вважає, що даний виконавчий напис суперечить правилам ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні». 08 лютого 2019 року Чечелівським відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження ВП 58322591 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1619, вчиненого 29 вересня 2017 року. 18 березня 2019 року Чечелівським відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області накладено арешт на все майно, що належить позивачу. Вважає, що нотаріус не мав права вчиняти зазначений виконавчий напис за відсутністю підстав для його вчинення, так як нотаріусу не було надано доказів, які підтверджували б безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за основним зобов`язанням (кредитним договором) та доказів направлення на його адресу та отримання письмової вимоги про усунення порушень згідно ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не є документом, не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинений 29 вересня 2017 року та, як вбачається з самого документу, набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до виконання протягом одного року. Між тим, постанова про відкриття виконавчого провадження стосовно позивача датована 08 лютого 2019 року, тобто з порушенням встановленого терміну. Відповідачем не доведено встановлений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» трирічний термін на право звернення до нотаріуса з моменту виникнення права вимоги.

Враховуючи викладене, позивачка просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1619, за яким було запропоновано стягнути зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Р20.243.70302 від 31 січня 2014 року, які станом на дату вчинення виконавчого надпису нотаріуса складають 63 306,80 грн..

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року задоволено позовні вимоги та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 29 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1619, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачених в строк грошових коштів на підставі Кредитного договору № Р20.234.70302 від 31 січня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за якими настав 01 листопада 2016 року, за період з 02 грудня 2016 року по 17 серпня 2017 року включно на загальну суму 63 306,80 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем документи не можна вважати безспірними, оскільки вони не підтверджують безспірність заборгованості в зазначеному розмірі та періоду її виникнення, у зв`язку з чим при вчиненні виконавчого напису від 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. не було належним чином перевірено факту безспірності заборгованості та періоду її виникнення.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство «Ідея Банк» посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга Банку обґрунтована тим, що нотаріусу були надані документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Апелянт зазначає, що направив на адресу, яку позивачка зазначила особисто в кредитному договорі, письмову вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань. Крім того, апелянт вказує, що надані нотаріусу документи підтверджують та доводять безспірність заборгованості позивачки перед Банком.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 31 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Р20.234.70302, за яким остання отримала кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 52 000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком на 60 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 7,9% річних від залишкової суми кредиту.

Згідно умов договору, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,15% від початкової суми кредиту. Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг «БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

29 вересня 2017 року за заявою відповідача про вчинення виконавчого напису вих. № 12.4.2/111014 від 19 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1619, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» кредитної заборгованості за Кредитним договором № Р20.234.70302 від 31 січня 2014 року за період з 02 грудня 2016 року по 17 серпня 2017 року включно на загальну суму 63 306,80 грн., з яких: 18 761,57 грн. - основний борг, 9 804,06 грн. - прострочений борг, 13 405,55 грн. - прострочені проценти, 161,54 грн. - строкові проценти, 1 118,00 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту, 18 456,08 грн. пеня (з 17.08.2016 року по 17.08.2017 року), 1 600,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицької О.М. від 08 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 58322591 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 29 вересня 2017 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 63 306,80 грн..

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2 глави 16 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, у заяві Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису № 12.4.2/111014 від 19 вересня 2017, поданій приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. не було зазначено перелік документів, доданих Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» до заяви про видачу судового наказу.

Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року судом, серед іншого, було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. належним чином завірені копії: виконавчого напису від 29 вересня 2017 року; документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 29 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1619. Однак, вказана ухвала виконана не була, так як діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. припинена з 31 січня 2020 року; документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Гуревічова О.М. станом на 15 червня 2020 року до Київського державного нотаріального архіву не передані.

Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Також слід враховувати, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність заборгованості боржника.

Також обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність майнових вимог до боржника, при цьому, ця безспірна вимога не потребує додаткового доказування, однак вона так само як і безспірність боргу боржника повинні підтверджуватись належними документами. Також обов`язковій перевірці підлягає встановлення строку, з якого у кредитора виникло право вимоги до боржника і чи не сплинув вказаний строк на момент звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

У позовній заяві позивачка, серед іншого, посилається на те, що вона не отримувала від відповідача письмової вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань.

Так, в матеріалах справи міститься вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань № 12.4.2/Р20.234.70302 від 17 серпня 2017 року, яка була направлена Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 63). Така ж адреса ОСОБА_1 вказана і у Кредитному договорі № Р20.234.70302 від 31 січня 2014 року, а також в оскаржуваному виконавчому написі.

Судом вірно встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а отже у кредитному договорі, вимозі про усунення порушення кредитних зобов`язань та в оскаржуваному виконавчому написі адреса ОСОБА_1 була зазначена не правильна, у зв`язку з чим вона не отримувала та не могла отримати Вимогу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про усунення порушення кредитних зобов`язань № 12.4.2/Р20.234.70302 від 17 серпня 2017 року.

Крім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

З наданої відповідачем Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Р20.234.70302 від 31 січня 2014 року, яку нібито надав Банк при зверненні до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису не містить інформації чи відбувалось погашення боргу позичальником, інформації за який період та які суми були нараховані банком, що позбавляє можливості простежити правильність здійснення вказаного розрахунку, а отже і пересвідчитись у безспірності заборгованості. Суд вірно зазначив, що вказаний розрахунок суми заборгованості за кредитним договором є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивачки.

До того ж, надана відповідачем Виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 з 01.01.2000 по 18.09.2017 не містить інформації про розмір заборгованості останньої за кредитним договором Р20.234.70302 від 31 січня 2014 року та про те, яким чином, за який період та в якому розмірі відповідачем позивачу нараховувались заборгованість по основному боргу, процентам, платі за обслуговування кредиту та пеня.

Встановивши факт того, що Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» не було надано всіх належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості та періоду її виникнення, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчого напису, відповідно до вимог ст.ст. 87-89 ЗУ «Про нотаріат» та порушує принцип безспірності заборгованості, за яким можливе здійснення виконавчого напису, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином в безспірності заборгованості, в зв`язку із чим безпідставно вчинив виконавчий напис про стягнення кредитної заборгованості.

При цьому, суд першої інстанції вірно вказав, що у наданій Банком довідці-розрахунку не зазначений період виникнення заборгованості, в той час як у виконавчому написі від 29 вересня 2017 року № 1619 зазначено, що заборгованість стягується за період з 02 грудня 2016 року по 17 серпня 2017 року, а тому у приватного нотаріуса Гуревічова О.М. не було підстав для зазначення у виконавчому написі періоду стягнення заборгованості, оскільки доказів того, що під час звернення відповідача до нотаріуса з заявою про вчинення оспорюваного виконавчого напису відповідач надав йому належні докази, які б беззаперечно підтверджував вказаний період.

Доводи апелянта в скарзі про те, що нотаріусу були надані документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, - колегія суддів вважає безпідставними, так як вказане є лише припущенням, оскільки жодним належним та допустимим доказом не підтверджене.

Навпаки, колегією суддів встановлено, що позивачка здійснювала погашення кредитної заборгованості, на підтвердження чого надала копії квитанцій з яких вбачається, що вона сплатила на користь Банку грошові кошти на загальну суму 66 790,00 грн..

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові

від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Таким чином твердження Банку про направлення на адресу, яку позивачка зазначила особисто в кредитному договорі, письмову вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, - колегія суддів також вважає безпідставними, так як місцем реєстрації позивачки є: АДРЕСА_2 , тоді як Банк здійснював направлення кореспонденції за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що приватним нотаріусом був порушений порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко