Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2269/20
Провадження № 2/273/393/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

05.10.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Баранівського районного суду Житомирської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, в якому просить, визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно позивача, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 з метою погашення боргу перед Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" в розмірі 179045,60 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 1069,86 грн., заборгованість за процентами в сумі 51404,41 грн., заборгованість за комісією в сумі 551,89 грн., заборгованість за пенею в сумі 117019,44 грн., а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 3500,00 грн., а всього на загальну суму 182645,60 грн., стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1825,45 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у вересні 2020 року від державного виконавця Баранівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ України (м.Хмельницький) Кравчук О.А. дізнався про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого 22.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно позивача, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 з метою погашення боргу перед Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" в розмірі 179045,60 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений поза трирічним строком позовної давності та з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України №296/5 від 22.02.2012 року (зі змінами та доповненнями станом на день вчинення виконавчого напису,) а саме виконавчий напис вчинено не на підставі достатніх документів, що свідчили б про безспірність заборгованості позивача перед банком, зокрема за відсутності вимоги банк про усунення порушень зобов`язання та дострокового погашення кредитних зобов`язань. Оскільки, спір не вирішено добровільно, тому звернувся до суду за захистом цивільного права.

Відповідач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", , 05.11.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. Заперечення обґрунтоване тим, що боржник (позичальник, позивач по справі) не належно виконував умови кредитного договору №ZRIWGA00000020 від 15.11.2006 року укладеного між ними, через що по кредитним зобов`язанням утворилася заборгованість. З метою захисту своїх прав Банк звернувся до нотаріуса для вчиненя виконавчого напису. Позивач лише словесно заперечує наявність заборгованості, жодних належних і допустимих доказів щодо її відсутності не надав. Вважає, що Банком нотаріусу поданий повний пакет документів для вчинення виконавчого напису за вказаним кредитним договором, про що свідчать матеріали нотаріальної справи. Безспірнівсть заявленої суми Банком доведена. Також, вважає, що строк звернення за захистом свого права нотаріусом, банк не пропустив, оскільки початок його перебігу розпочався з дати припинення дії кредитного договору. Крім того, відповідно до Цивільного кодексу України зобов`язання діє до моменту повного його виконання сторонами, тому право вимоги кредитора до боржника про його належне виконання не обмежується строками, оскільки він має право вимагати його виконання у будь-який час. Просить відмовити в задоволенні позову. (а.с. 46-58)

У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 09.11.2020 року наполягає на задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Вважає, що відповідач не довів своїх заперечень належними й допустимими доказами. Повторно звертає увагу на те, що наявність судового рішення щодо спору, який виник з кредитних зобов`язань, сам по собі свідчить, що заборгованість не є безспірною. Вважає, що строк позовної давності застосовується не лише для звернення за захистом до суду, а й до нотаріуса. Оскільки, Банком допущені порушення при вчиненні виконавчого напису, існують всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 65-66)

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, пояснень щодо заявлених вимог не подала, просила розглядати справу без її участі. (а.с.68)

Учасники справи про день час і місце розгляду справи повідомлені.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, але без їх виклику, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від учасників справи не надходили.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.11.2006 року між ПАТ «КБ`Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №ZRIWGA00000020, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 50015,00 грн. на термін до 14.11.2010 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлені кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язання за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Для забезпечення виконання вище вказаного кредитного договору між ПАТ «КБ`Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 15.11.2006 року №ZRIWGA00000020 та договір іпотеки від 15.11.2006 року. Вказані обставини підтверджуються даними копії договрів, які знаходяться в нотаріальній справі, визнаються сторонами та встановлені рішенням Баранівського районного суду Житомирсько області від 20.06.2017 року у цивільній справі 273/358/17, яким відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вказаними вище договорами з підстави пропуску позовної давності. (а.с.32-34, 28-32, 4-5)

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на підставі заяви ПАТ «КБ`Приватбанк» ОСОБА_4 від 22.10.2018 року та договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюком В.О. за реєстровим номером 4403, 22.10.2018 року вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 1738 про звернення стягнення на нерухоме майно - на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу, з метою погашення боргу за нотаріально посвідченим кредитним договором №ZRIWGA00000020 від 15.11.2006 року перед Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" в розмірі 179045,60 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредитув сумі 1069,86 грн., заборгованість за процентами в сумі 51404,41 грн., заборгованість за комісією в сумі 551,89 грн., заборгованість за пенею в сумі 117019,44 грн., а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 3500,00 грн., а всього на загальну суму 182645,60 грн. (а.с. 6,18,19)

Державним виконавцем Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Міністерства юстиції України Кравчук О.А. на підставі виконавчого напису реєстровий номер 1738 від 22.10.2020 року, приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., відкрито виконавче провадження згідно з постановою ВП№63067598 від 17.09.2020 року. (а.с.7,7 зворотна сторона)

Відповідачем ПАТ «КБ`Приватбанк» перед зверненням до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, що є предметом розгляду справи, відповідно вимог Законом України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (зі змінами та доповненнями не день вчинення виконавчого напису) було направлено позивачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , вимогу про усунення порушень за кредитним договором №ZRIWGA00000020 від 15.11.2006 року, що підтверджується даними поштової квитанції №973 від 19.09.2018 року, описом описом вкладення до листа зі штемпелем відділення зв`язку від 19.09.2018 року та самою письмовою вимогою від 15.08.2018 року. Розом з тим в матеріалах нотаріальної справи відсутні підтверджуючі документи про вручення вказаної вимоги боржнику. (а.с.26,27,25)

Згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирсько області від 20.06.2017 року у цивільній справі 273/358/17, яким відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вказаними вище договорами з підстави пропуску позовної давності, початок перебігу загальної позовної давності по заявленим банком вимогами, який збігається з правом майнової вимоги останнього до боржника, позивача по справі, розпочався 10.02.2012 року. (а.с.5)

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 .

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Другої судової палати КЦС ВС № 554/6777/17 від 27.08.2020 року).

Позивачем, доведено ту обставину, що нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис за відсутності відомостей про отримання ним відповідного повідомлення, тобто недотримано першого етапу процедури ситягнення боргу за нотаріально посвідченими договором іпотеки та кредитного договору. Вказана обставина є підставою для визнання виконавчого напису вчинений 22.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно позивача, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 з метою погашення боргу перед Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" в розмірі 179045,60 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредитув сумі 1069,86 грн., заборгованість за процентами в сумі 51404,41 грн., заборгованість за комісією в сумі 551,89 грн., заборгованість за пенею в сумі 117019,44 грн., а також витрати, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 3500,00 грн., а всього на загальну суму 182645,60 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, вимоги підлягають задоволенню також з підстави пропущення ПАТ«КБ`Приватбанк» строку звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Суд обґрунтовує своє рішення, застосовуючи правову позицію, викладену у пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року по справі № 916/3006/17, де вказано, що: «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду». Як встановлено рішенням Баранівського районного суду Житомирсько області від 20.06.2017 року у цивільній справі 273/358/17, яким відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вказаними вище договорами з підстави пропуску позовної давності, початок перебігу загальної позовної давності по заявленим банком вимогами, який збігається з правом майнової вимоги останнього до боржника, позивача по справі, розпочався 10.02.2012 року. Отже, строк звернення ПАТ«КБ`Приватбанк» до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, в межа якого у відповідача були достатні правові підстави реалізувати свої право задоволення своїх вимог у позвсудвому порядку, по вказаних кредитних договорах тривав з 10.02.2012 року по 10.02.2015 року. Як свідчать досліджені судом матеріали справи, ПАТ«КБ`Приватбанк» звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису по вказаних вище ноталіотно посвідчених договорах, лише 22.10.2018 року, тобто після вказаного строку, що теж є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Щодо оспорюваності суми заборгованості за кредитним договором, як підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає що вона не доведена позивачем належними й допустимими доказами. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, тому суд не бере її до уваги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за пред`явлення позовної заяви в сумі 1825,45 грн., яку задовольняє, оскільки вони документально підтверджені.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273ЦПК України, на підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113, 157 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно позивача, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 з метою погашення боргу перед Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" в розмірі 179045,60 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредитув сумі 1069,86 грн., заборгованість за процентами в сумі 51404,41 грн., заборгованість за комісією в сумі 551,89 грн., заборгованість за пенею в сумі 117019,44 грн., а також витрати, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 3500,00 грн., а всього на загальну суму 182645,60 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (), на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1825,45 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять п`ять гривень 45 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна