Провадження № 2/712/849/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О., розглянувши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоексплуатація № 1» про визнання недійсним рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку, про визнання недійним правочину, укладеного на підставі даного рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоексплуатація № 1» про визнання недійсним рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку, про визнання недійним правочину, укладеного на підставі даного рішення, яким просить суд визнати недійсним рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , оформлене протоколом від 04 вересня 2019 року; визнати недійсним договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладений ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлоексплуатація №1» (Код ) на підставі рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 04 вересня 2019 року; стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» судовий збір, сплачений Позивачем, у розмірі 3842 грн. 00 коп. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні нуль копійок).

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що відсутні підстави для відкриття провадження у справі з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

При цьому, суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

У свою чергу, предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Тобто, за загальним правилом критеріями належності справи до господарського судочинства є в сукупності суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що ОСББ це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, значений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Тобто, ОСББ за своїм правовим статусом є особою приватного права (створена в добровільному порядку шляхом її заснування власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку на підставі домовленості між собою), метою діяльності якої є реалізація інтересів визначеного кола приватних осіб та вирішення замість них питань у сфері отримання комунальних послуг та послуг утримання будинку і його прибудинкової території, вирішення інших завдань.

На думку суду, якщо б позивачем оскаржувалося лише рішення Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку і не вирішувалося питання про відміну державної реєстрації юридичної особи, то цей спір мав би вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Між тим, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III (далі - Закон 2866-III).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону 2866-ІІІ об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна

Частиною другою статті 4 Закону 2866-III встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 85 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).

Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 (провадження № 14-576апп18), від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 12-1272апп18) і підстав для відступлення від такої позиції у суду немає.

Враховуючи те, що спір стосується захисту права позивача та, порушеної, на його думку, процедури зборів співвласників багатоквартирного будинку, недотримання форми протоколу, тому цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю юридичної особи, відтак повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що слід відмовити у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 186, 258-261, 268, 352-355 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоексплуатація № 1» про визнання недійсним рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку, про визнання недійним правочину, укладеного на підставі даного рішення відмовити.

Роз`яснити позивачу його право на зврення з позовом до Господарського суду Черкаської області.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» () судовий збір в сумі 3842 грн., сплачений 20.12.2019 за платіжним дорученням № 118.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду в 15-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси І.О. Мельник