Справа № 752/1614/20
Провадження № 2/752/4073/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто просто" та Товариства з обмеженою відповідальністю " АТ Сервіс" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

у січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ТОВ "Авто просто" та ТОВ " АТ Сервіс" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 13 жовтня 2019 року між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено Договір № 884143, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автофонд». Договір укладено шляхом підписання сторонами договору та додатку № 1, додатку № 2, які є невід`ємною частиною договору. Терміни, що використовується в договорі та системи «Автофонд», визначаються в Договорі. 13 жовтня 2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ Сервіс» було укладено Договір доручення № 804143, предметом якого є зобов`язання сплатити повіреним винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 41 8520,00 грн. за рахунок Довірителя. Наданий ТОВ «АТ Сервіс» рахунок був оплачений позивачем. Метою підписання договору про адміністрування № 804143 від 13.10.2019р. з ТОВ «АТ Сервіс» було отримання автомобіля вартістю 697 000,00 грн., з метою договору дарування № 804143 від 13.10.2019р. з «АТ Сервіс» була оплата за вищезазначене, тобто оплата останнього договору здійснена лише за умови виконання першого договору, а інакше отримання оплати необґрунтоване. Предметом оскаржених Договорів є здійснення оплати винагороди та надання послуг з адміністрування системи, що умовно називається «Автофонд» та базується на створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів.

Позивач ознайомлювався із змістом договорів, проте мало що зрозумів з них та вважає, що вказані договори були укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики.

Позивач зазначає, що на момент вчинення спірного правочину відповідач ТОВ «Авто Просто» та відповідач ТОВ «АТ Сервіс» через свого менеджера-консультанта, який не забезпечив законні права позивача у тому, що не надав роз`яснення позивачу, що він не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Як вбачається з рекламного оголошення «Автофонд», «Кращий шлях до твого авто»,відповідач не повно виклав інформацію стосовно надання своїх послуг, що є порушенням ч. 1 ст. 15 Закону "Про захист прав споживачів. " При укладенні спірних правочинів, відповідач, допустивши при цьому нечесну підприємницьку практику, не надав позивачу необхідну, доступну та достовірну інформацію. В договорах, використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого позивача було введено в оману щодо поняття: (1) предмету оскарження договорів, (2) умов отримання товару, (3) строків отримання товару, (4) ціни та умов оплати товару, чим порушено вимоги ст. 15, 18, 19 Закону "Про захист прав споживачів", внаслідок чого позивач був введений в оману щодо обставин, які мають істотне значення, уклав оспорюваний договір.

За таких підстав позивач просить суд:

-визнати недійсним з моменту укладення Договір фінансових послуг № 804143 від 13.10.2019 року з Додатком № 1, Додатком № 2, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто»,

-стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь грошові кошти в розмірі 43 661,53 грн.,

-визнати недійсним з моменту укладення Договір доручення № 804143 від 13.10.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ Сервіс»,

-стягнути з ТОВ «АТ Сервіс» на його користь грошові кошти в розмірі 41 820,00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 49)

07 лютого 2020 року відповідач ТОВ «Авто Просто» надіслав відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки угоду було укладено з дотриманням положень цивільного законодавства, її зміст не суперечить Закону України "Про захист прав споживачів".

07 лютого 2020 року відповідач ТОВ «АТ Сервіс» надіслав відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши про необгрунтованість вимог позивача.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України).

В ч. 1 ст. 230 ЦК України закріплено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2019 року між ТОВ «Авто-просто» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 804143. Предметом договору є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Автофонд.(а.с 30).

Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «Періодичні платежі».

Розмір одного періодичного платежу становить 1,6666 % (або 1/60) від ціни автомобіля та визначається в Додатку № 1 до Договору.

Учасник зобов`язаний сплатити таку кількість періодичних платежів, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля, тобто, всього 60 внесків (1,6666 % х 60 внесків = 100 %). Загальна кількість періодичних платежів та щомісячної винагороди названа в договорі як «графік внесків».

Загальна кількість періодичних платежів за графіком внесків зазначається у додатку № 1 до Договору і складається з 60 внесків.

Учасник вправі сплачувати щомісячно, як мінімум, один періодичний платіж разом із щомісячною винагородою. Отже, учасник може сплачувати ціну автомобіля максимально протягом 60 місяців.

Сплачені всіма учасниками певної групи періодичні платежі складають «Фонд групи». Саме за рахунок «Фонд групи» щомісяця придбаваються автомобілі, які за визначеними Договором механізмами передаються кожному учаснику певної групи.

Договором між ТОВ "Авто Просто" та позивачем встановлено, що позивач зобов`язаний щомісячно сплачувати:

1. «Періодичний платіж» - 1,6666 % від ціни автомобіля;

2. «Щомісячна винагорода» - 04,415 % від ціни автомобіля + ПДВ;

Сплата внесків здійснюється не пізніше 15-го числа кожного місяця.

Розмір кожної окремої щомісячного внеску та загальна сума до сплати вказується в рахунку, який Авто Просто щомісяця надсилає учаснику. В такому рахунку вказується платіжні реквізити, за якими здійснюється оплата.

Всі внески сплачуються учасниками системи на користь Авто Просто як адміністратора системи Автофонд. Для того аби сплата учасником внесків не вимагала додаткової оплати ним банківських послуг, відповідачем укладено окремий договір з Ощадбанком України, згідно умовами якого комісійну винагороду банку сплачує Авто Просто.

Укладений між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 . Договір складається з тексту Договору та Додатку № 1. Додаток підписаний сторонами і є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 19.2 ст. 19 Договору «Підписання цього Договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та додатків до нього».

Відповідно до ст. 5 Розділу І Договору «Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, непередбачених договором».

Крім того, 13 жовтня 2019 року між ТОВ «АТ Сервіс» та ОСОБА_1 було укладено Договір доручення № 804143 та кошти в сумі 4 1820,00 грн. було сплачено на його виконання.

Відповідно до п. 2.1 зазначеного Договору доручення № 804143 від 13.10.2019р. між довірителем та ТОВ «Авто Просто» укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару «Автомобіля» в групах через систему АвтоТак № 804143 від 13.10.2019р. Умовами договору про адміністрування передбачений обов`язок довірителя по сплаті на користь ТОВ «Авто Просто» винагороди у розмірі 41820,00 грн., що визначена у договорі про адміністрування як винагорода за послуги ТОВ «Авто Просто», пов`язані з виключенням договору про адміністрування до системи АвтоТак та формування групи.

Відповідно до п. 2.2. Договору доручення № 804143 умовами договору про адміністрування передбачено, що обов`язок Довірителя по сплаті винагороди Авто Просто виникають після повідомлення довірителю номера групи, до якої він належить, та дати створення групи.

Таким чином, позивач уклав з ТОВ «АТ Сервіс» договір Доручення, відповідно до якого перерахував на рахунок свого Повіреного суму, що відповідає розміру винагороди ТОВ «Авто Просто» за договором про адміністрування. В свою чергу повірений зобов`язався перерахувати винагороду на користь ТОВ «Авто Просто» після формування групи, повідомлення позивачу дати її створення та номеру групи в системі Автофонд.

18 жовтня 2019 року позивача було включено до групи 1300 та надано порядковий номер у групі 048, про що ТОВ «Авто Просто» повідомило ТОВ «АТ Сервіс» а у ТОВ «АТ Сервіс» виник обов`язок щодо перерахування коштів на рахунок ТОВ «Авто Просто» на виконання договору доручення укладеного з позивачем.

18 жовтня 2019 року ТОВ «АТ Сервіс» отримало повідомлення про формування групи та перерахувало кошти в сумі 41 820,00 грн. на рахунок ТОВ «Авто Просто» виконавши таким чином договір доручення № 804143 у повному обсязі та у передбачений Договором строк.

Судом встановлено, що в Договорі від 13 жовтня 2019 року № 804143 та Додаток № 1 до договору № 804143 містять опис послуг, що надаються ТОВ «Авто ПРОСТО». Таким чином, позивачу до підписання Договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Підпис Учасника в Договорі стоїть поряд із текстом наступного змісту «Учасник заявляє, що отримав усі конкретно викладені пояснення від представника Авто Просто , проінформована ний про всі можливі витрати у зв`язку із укладанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов`язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе». Що спростовує посилання позивача на те, нібито він ознайомлювався з договором, проте мало що зрозумів.

Даний факт є свідченням обізнаності позивача як відносно предмету договору, так і щодо його прав та обов`язків за договором.

Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником свої прав та обов`язків за договором виступає п. 12.1.4 ст. 12 Розділу ІІ Договору, відповідно до якого, «Якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитися від Договору про адміністрування протягом (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання Договору, Договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за договором про адміністрування».

Тобто, підписавши договір учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі Автофонд, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення Учасник має повідомити Авто Просто шляхом подання заяви до центрального офісу.

Неподання своєї заяви про розірвання договору, згідно п. 12.1.4 ст. 12 Розділу ІІ Договору та підпис позивача на Договорі та Додатку до нього є доказом того, що позивачу було повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Договору та Додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважає дані умови Договору справедливими по відношенню до себе.

Таким чином, умови надання позивачеві послуг на підставі Договору та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в Договорі та Додатках до неї. Тому, суд вважає, що позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. Даний письмовий доказ жодним чином позивачем не спростований.

Суд вважає необхідним зазначити, що 11 вересня 2013 року Верховним Судом України за результатами розгляду заяви ТВ «Авто Просто» було ухвалено Постанову № 6-40цс13, відповідно до якої заяву ТОВ «Авто Просто» задоволено, ухвалу ВВСУ скасовано, справу направлено на новий розгляд до ВССУ.

При цьому, ВСУ було встановлено, що в діяльності ТОВ «Авто Просто» не вбачається порушень ст.ст. 18,19 ЗУ «Про захист прав споживачів» Зокрема ВС України в своїй постанові, зазначає наступне : «Аналізую норму ст.. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для класифікації умов договору несприятливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по перше, умови договору порушують принцип добросовісності, по друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Щодо відповідності умов Договору статтями 18,19 ЗУ «Про захист прав споживачів».

02 червня 2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон № 3462-ІV від 02.06.2011 року, яким до ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ч. 1 ст. 4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: Фінансування послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином послуги, що надаються відповідачем позивачу унормовані в ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».

12 листопада 2012 року набуло чинності Розпорядження № 1676 від 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах».

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 913 від 07.12.2016 року «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг», відповідно до умов якої, Ліцензійних умовах терміни вживаються в такому значенні: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах - фінансова послуга, яка передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Нацкомфінпослуг, визначив відповідні вимоги які необхідно виконати фінансовим установам для отримання ліцензії. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 18 Ліцензійних вимог «До заяви про отримання ліцензії» здобувачем ліцензії додаються такі документи: для провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах - внутрішні правила надання фінансових послуг та зразок договору про адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, які повинні відповідати вимогам пунктів 92 та 93 цих ліцензійних умов, також умовам провадження діяльності з адміністрування фінансових активів придбання товарів у групах, встановленням нацкомфінпослуг.

Відповідно до п. 93 Ліцензійних умов «Фінансова установа надає послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах на підставі договору, який повинен відповідати вимогам статті 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статей 10,15,18,19 ЗУ «Про захист прав споживачів». До договору про адміністрування додається довідка, складена фінансовою установою у довільній формі, про ознайомлення учасника групи з внутрішніми правилами надання фінансових послуг, які підписана учасником групи та яка повинна містити дату її складання.

Як вже зазначалося, ТОВ «Авто Просто» належним чином виконало всі вимоги Нацкомфінпослуг та отримало відповідну ліцензію.

Щодо несправедливості умов Договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» «Умови договору є несприятливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача».

Оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обов`язків, то позивачу необхідно було зазначити в якій кількості нерівні права та в якій кількості невірні обов`язки сторін, та ще й така нерівність повинна бути на шкоду споживача, крім того така нерівність повинна бути істотною.

Зобов`язання відповідача визначені в ст.. 2 Договору та складаються з 12 пунктів натомість зобов`язання позивача визначені в ст. 4 Договору та складаються з 10 пунктів. Таким чином, посилання позивача на істотний дисбаланс прав та обов`язків позивача та відповідача та ще й на користь відповідача не відповідає дійсності.

Посилання на відповідність умов Угод, які укладаються з ТОВ «Авто Просто» нормам ст.. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вже була предметом розгляду у Верховному Суді України, за наслідками якого було винесено Постанову № 6-40цс13 від 11.09.2013 року, відповідно до якої «Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несприятливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікацій умов договору несприятливими необхідна наявність одночасно таких ознак: п перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), по друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав обов`язків сторін, по третє, умови завдають шкоди споживачеві».

З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст.. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, про що прямо вказано у Постанові ВСУ, яких за даних обставин немає та не може бути.

Вказана обставина встановлена судовим Рішенням, що набрало законної сили, та у відповідності до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Щодо посилання позивача на укладання договору під впливом обману, суд дійшов до висновку, що про природу правочину, перелік прав і обов`язків позивача, а також перелік прав та обов`язків ТОВ «Авто просто» позивачу було відомо. Договір підписаний сторонами, і містить детальний опис послуг, що надаються відповідачем. В момент підписання Договору позивач отримав примірник договору, який містить опис послуг, що надаються відповідачем. Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору.

Всі положення чітко викладені в Договорі. Кожне положення Договору прописано детально з метою виключення можливості усного тлумачення умов Договору.

Безпідставність посилань позивача про обман з боку відповідача підтверджується тим, що до підписання договору позивачем було подано ТОВ «Авто Просто» заяву про намір укласти Договір про надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі через систему Автофонд, де зазначено, що «з правилами надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (Автомобілів) у групах ТОВ «Авто Просто» ознайомлений. Я заявляю, що ТОВ «Авто Просто» надало мені інформацію про суть фінансових послуг, що пропонуються, із зазначенням вартості цієї послуги, про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансових послуг за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та в порядок урегулювання спірн7их питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів», що підтверджує повне розуміння того який саме договір позивач бажає укласти, а також факт належного роз`яснення позивачу відповідачем суті послуг які надаються ще до укладання договору.

Дослідивши договір, укладений між сторонами, судом встановлено, що у даному випадку до правовідносин між сторонами не може бути застосовано положення статті 230 ЦК України та з боку ТОВ «Авто Просто» здійснено усі дії для забезпечення повного та всебічного ознайомлення з умовами Договору до його підписання.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними», Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Жодної умови Договору або прав позивача, наданих їй договором або Законом відповідачем порушено не було.

Щодо посилання позивача на Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів № 39/248 від 09.04.1985» слід вказати наступне.

Вказана резолюція не є міжнародним договором, а є лише рекомендаційними висновками для урядів країн учасниць Організації Об`єднаних Націй.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Оскільки Резолюція не є чинним міжнародним договором, а відповідно не є частиною міжнародного законодавства, а тому не можливе застосування положень резолюції.

Відповідно до статті 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи все викладене, суд вважає, що правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні, оскільки оспорюваний Договір укладений у відповідності до вимог Законодавства України, Ліцензійних умов надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Позовні вимоги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та спростовуються наданими письмовими доказами. Позивач посилається на вимоги законодавства, що у даному випадку застосуванню не підлягають, діяльність відповідача ліцензована та здійснюється з дотриманням нормативно-правових актів, умови договору викладено у відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а отже позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких підстав, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто просто" та Товариства з обмеженою відповідальністю " АТ Сервіс" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: