Провадження №6/760/36/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Каліш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Діана Анатоліївна, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2019 р. до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить:

скасувати обмеження гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року, згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 433765 доларів 17 центів США та пеню в сумі 582178 гривень 75 копійок, яке було встановлено ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року у справі № 6/760/376/19, провадження № 760/7370/19.

Обгрунтовуючи підстави звернення до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження виїзду за кордон, встановленого ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2019 р., заявник ОСОБА_2 посилається на наступне.

Так, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2019 р. (справа №760/7370/19, провадження №6 /760/376/19), - задоволено подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, а саме: обмежено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року, згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 433765 доларів 17 центів США та пеню в сумі 582178 гривень 75 копійок.

Разом з тим, будь-яких умисних дій по ухиленню від виконання судового рішення заявник не вчиняє, має офіційний дохід та частково, у межах своїх можливостей, сплачує заборгованість. Заявник офіційно працевлаштований у ТОВ «Стар Фудс».

Заявник вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України направлено до суду передчасно та безпідставно, оскільки наявні докази вжиття ним всіх заходів щодо примусового виконання судового рішення, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, та відсутності доказів ухилення його від виконання зобов`язання.

Він ніколи не ухилявся від виконання судового рішення, а навпаки в добровільному порядку звернувся за місцем роботи та просив здійснювати відрахування з його заробітної плати, яка є єдиним джерелом його доходу, оскільки в нього не має будь-якого цінного майна.

Обмеження заявника у праві виїзду за межі України порушує гарантоване Конституцією України та міжнародно-правовими нормами право на свободу пересування.

Крім того, заявник зазначає, що він не вчиняє дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, навпаки зі свого боку він вчиняє всі дії спрямовані на виконання зобов`язань перед стягувачем, зокрема його робота, яка пов`язана із виїздом за кордон і надасть йому змогу надалі виконувати рішення суду в межах виконавчого провадження. Тому, на його думку, на теперішній час встановлене йому обмеження у праві виїзду за межі України підлягають скасуванню.

У зв`язку з викладеним, просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2019 р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.11.2019 р. зазначену справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Заявник ОСОБА_2 та представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримали в повному обсязі, з викладених у ній підстав, просили задовольнити та скасувати заявнику тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлені ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 р.

Представник ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження виїзду за кордон, встановленого ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 р., з підстав, викладених у письмових запереченнях наданих суду головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Маховою Д.А., посилаючись на відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику до виконання останнім зобов`язань по сплаті боргу за виконавчим документом, оскільки боржник ухиляється від виконання рішення суду та не вживає належних дій щодо погашення значної суми боргу за виконавчим документом. Звернув увагу на те, що боржник обізнаний про свої обов`язки по виконанню рішення суду, про наявність виконавчого провадження, проте ним не здійснюється жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, повністю або частково.

Також, жодного листа від TOB «Стар Фудс» до державного виконавця не надходило. Станом на сьогоднішній день, стягнуті з боржника кошти від TOB «Стар Фудс» на рахунок відділу ДВС не надходять з травня 2019 року.

Представник заінтересованої особи АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження виїзду за кордон, встановленого ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 р., з підстав, викладених у письмових поясненнях наданих суду, посилаючись на відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику до виконання останнім зобов`язань по сплаті боргу. Як на підставу своїх заперечень вказав на те, що з листів Державної прикордонної служби України від 10 липня 2018 р. та від 27 лютого 2019 р. вбачається, що ОСОБА_2 систематично у період з 2013 р. по теперішній час здійснював перетини державного кордону України та проводить час в Дубаї, Меммінген, Нью Йорк, Хургада, Варшава , Франкфурт, Будапешт, Прага , Мадрид, Рим тощо. За весь період державним виконавцем в примусовому порядку з боржника стягнуто 34335,82 грн. Станом на час розгляду справи, боржником боргові зобов`язання не виконуються, заборгованість ним на користь Банку не сплачується. Факт ухилення боржника від виконання судового рішення призводить до виникнення негативних наслідків як для стягувача, так і для держави, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави. Будь-яких дій спрямованих на повне виконання рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення коштів боржником не здійснено.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 56653309 з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/463/13, виданого 11 грудня 2013 р. Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 433765 доларів 17 центів США та пені в сумі 582178 гривень 75 копійок.

23 червня 2018 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56653309 та направлено ОСОБА_1 .

23 червня 2018 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

17 липня 2018 р. державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Постановою державного виконавця від 19 липня 2018 р. накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках у всіх установах банку.

Згідно відповідей АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Укрексімбанк» на відкриті рахунки боржника накладено арешт, які в подальшому були списані та перераховані в рахунок погашення боргу.

03 вересня 2018 р. державним виконавцем направлено виклик боржнику з вимогою з`явитись до державного виконавця 19 вересня 2018 р. та надати письмові пояснення. Боржник виклик отримав 17 вересня 2018 р., на прийом до державного виконавця не з`явився, про що складено акт державного виконавця від 20 вересня 2018 р.

13 лютого 2019 р. державним виконавцем направлено виклик боржнику з вимогою з`явитись до державного виконавця 27 лютого 2019 р. та надати письмові пояснення. Боржник виклик отримав 19 лютого 2019 р., на прийом до державного виконавця не з`явився, про що складено акт державного виконавця від 28 лютого 2019 р.

Державним виконавцем з виявлених рахунків боржника та заробітної плати було стягнуто 34335 гривень 82 копійки в рахунок погашення боргу.

З листів Державної прикордонної служби України від 10 липня 2018 року та від 27 лютого 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 систематично у період з 2013 року по теперішній час здійснював перетини державного кордону України та проводить час в Дубаї, Меммінген, Нью Йорк, Хургада, Варшава , Франкфурт, Будапешт, Прага, Мадрид, Рим тощо.

Зазначені обставини встановлені ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2019 р.

Так, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2019 р., за результатами розгляду подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , - подання задоволено.

Обмежено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2013 року, згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 433765 доларів 17 центів США та пеню в сумі 582178 гривень 75 копійок.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.12.2019 р., ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 р. - залишено без змін.

Встановлено, що боржник обізнаний про свої обов`язки по виконанню рішення суду, про наявність виконавчого провадження, проте ним не здійснюється жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частинами 5, 6, 7 статті 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Так, ОСОБА_2 , звертаючись до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, посилається на те, що ним не вчиняються будь-які умисні дії по ухиленню від виконання судового рішення, оскільки він в добровільному порядку звернувся за місцем роботи та просив здійснювати відрахування з його заробітної плати, яка є єдиним джерелом його доходу, а необхідність тимчасового виїзду за межі України обумовлена нагальною потребою виконання трудових обов`язків.

Проте, вказані доводи заявника не можуть бути взяті судом до уваги.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Так, як вбачається з копії наданої заяви ОСОБА_2 17 липня 2018 року звернувся до директора ТОВ «Стар Фудс» із заявою, в якій зазначив, що єдиним його джерелом доходу є заробітна плата, яку він отримує як працівник ТОВ «Стар Фудс» та просив утримувати частину заробітної плати, яку перераховувати для погашення грошових коштів за виконавчим провадженням ВП №56653309.

Також з копії заяви від 14 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до державного виконавця та повідомив, що з його заробітної плати здійснюються відрахування на виконавче провадження, крім того, просив розстрочити виконання оплати грошових коштів по вказаному виконавчому провадженню.

Згідно з копією довідки ТОВ «Стар Фудс» від 14 жовтня 2019 року, виданої ОСОБА_2 , він працює на посаді консультанта з ефективності підприємництва та з серпня 2018 року по вересень 2019 року отримував заробітну плату 10 059,91 грн., з якої щомісяця було відраховано по 1 619,65 грн. - 1625,65 грн. на виконання рішення суду.

Разом з тим, головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Маховою Д.А. повідомлено про те, що боржник обізнаний про свої обов`язки по виконанню рішення суду, про наявність виконавчого провадження, проте ним не здійснюється жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, повністю або частково.

Стягнуті з боржника кошти від TOB «Стар Фудс» на рахунок відділу ДВС не надходять з травня 2019 року.

Встановлено, що 16.12.2019 р. державним виконавцем направлено вимогу державного виконавця директору TOB «СТАР ФУДС» з вимогою повідомити про виконання постанови № 56653309 від 17.07.2018 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 12.12.2019 р., ОСОБА_2 у період з 2013 року по лютий 2019 року неодноразово (38 разів в обох напрямках) здійснював перетини державного кордону України в напрямках Дубаї, Меммінген, Нью-Йорк, Кишинів, Вільнюс, Хургада, Варшава, Аліканте (Валенсія, Іспанія), Франкфурт, Будапешт, Прага, Кошице, Мадрид, Рим тощо.

Очікувана вартість авіа перельотів і перебування у вищезазначених місцях потребувала від ОСОБА_2 фінансових витрат.

При цьому, ОСОБА_2 до державного виконавця в межах виконавчого провадження або до суду не надано доказів того, що він з метою здійснення своєї трудової функції має здійснювати відрядження за кордон, у тому числі у вищезазначених напрямках, вказаних у листах Державної прикордонної служби України. Доводи про можливість втрати роботи ОСОБА_2 у зв`язку із обмеженням виїзду за кордон є припущеннями.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, обмежувальний захід було застосовано до боржника у зв`язку із встановленням судом факту свідомого ухилення від виконання рішення суду (зокрема, свідомі дії боржника, направлені на невиконання своїх зобов`язань за наявності реальних можливостей, що підтверджується, зокрема, фактами неодноразових поїздок заявника за кордон).

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

При цьому, посилання заявника на необхідність виїзду за межі України з метою виконання інших (цивільно-правових обов`язків) та необхідність вчинення таких дій безпосередньо заявником не підтверджені належними та допустимими жодними доказами.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За таких обставин, правових підстав для скасування обмежувальних заходів судом не встановлено. Саме невиконання зобов`язань потягло за собою вжиття заходів забезпечення виконавчого провадження, як то встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та ухвалою суду встановлено строк обмеження до виконання зобов`язань за рішенням суду.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналіз вказаних норм свідчить, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема, внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також прийняття необхідних мір для виконання рішення суду.

Разом з цим, матеріали справи таких доказів не містять, а заява ОСОБА_2 зводиться до фактичної незгоди з ухвалою суду від 13 вересня 2019 р., якою обмежено його у праві виїзду за межі України.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки сукупність досліджених обставин справи, не дають на даний час підстав дійти переконливого висновку про наявність обставин, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами, жодних фінансових документів заявником не було надано, відтак не можна стверджувати про очікуване виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України, відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ч. 2 ст. 19, 124, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 18, 76-82, 89, 258-260, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Діана Анатоліївна, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Кушнір С.І.