УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

за участю секретаря Мельник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київський районного суду міста Харкова клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ в Харківській області, третя особа ГУНП в Харківській області про визнання довідки недійсною,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

Разом з позовною заявою позивач надав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати у Ліквідаційної комісії юридичної особи ГУ МВС в Харківській області комплект документів по встановленої законом форми (розпорядчі акти органу державної влади або засновників, положення, статут, установчий договір, контракт з керівником, службові (посадові) обов`язки згідно яких з 03.11.2015 виникла і діє як суб`єкт права Ліквідаційна комісія ГУ МВС в Харківській області, її повноваження, службові (посадові) обов`язки голови ліквідаційної комісії , заступника голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 та виконавця Соловйової А.К. з вказанням її членства та посади у складі ліквідаційної комісії; відомості про наявність прав і повноважень у голови ліквідаційної комісії юридичної особи ГУ МВСУ в Харківській області, заступника голови ОСОБА_2 та виконавця ОСОБА_3 на складання та виготовлення 23.03.2018р. довідки №100/28783, документи по встановленій законодавством формі, які підтверджують юридичні факти його перебування на службі та його звільнення зі служби в підпорядкованих підрозділах та службах ліквідованого з 24.09.2015р. державного органу ГУ МВСУ в Харківській області, зокрема і у штаті апарату управління служби УДСБЕЗ та наявності у нього статусу страхувальника за час його служби по 03.11.2015р. зі сплатою страхових внесків з наданням копій комплекту розпорядчих, грошових, страхових документів (витяги з них), грошового атестату, копії організаційно-розпорядчих документів, які підтверджують юридичні факти: -існування Управління ДДСБЕЗ в Харківській області ДДСБЕЗ МВС України підпорядкованій структурі територіального державного органу ГУ МВСУ в Харківській області станом на 06.11.2015р. фактичні розміри складових видів заробітку (грошового забезпечення) із вказанням підстави та переліку складових по видам грошового забезпечення, що реально виплачувалося на календарну дату 06.11.2015р. та календарну дату 01.01.2016р. особам, які перебували на штатній посаді старший оперуповноважений в ОВС апарату управління служби УДСБЕЗ або звільнялися з різних причин у тому числі і на пенсію; витяг на нього із документального списку за типовою формою та змістом додатку №1 затвердженого постановою КМУ №45 (підстава) з вказанням установчих даних службової (посадової) особи, що затвердила його своїм підписом, вхідного реєстраційного номеру та календарної дати, який було отримано з ГУПФУ в Харківський області для виготовлення 23.03.2018р. довідки №100/28783, документальні відомості із вказанням законних підстав по яким форма і зміст довідки №100/28783 оформлена в редакції чинній станом на 01.01.2016; копії організаційно-розпорядчих документів (витяги) , що свідчать про наявність у голови, заступника та членів комісії юридичної особи ГУ МВСУ в Харківській області станом на 01.01.2016 прав та обов`язків (повноважень) на визначення, встановлення, призначення, обчислення розмірів складових грошового забезпечення для органів і підрозділів іншого центрального органу Національної поліції України як за тимчасовим та постійними штатами з наданням підтверджуючих та розпорядчих документів вищестоящих органів, посадових осіб, які надали повноваження; нормативні та розпорядчі акти, документи на підставі яких з 07.11.2015 по 01.01.2016 включно, запроваджено призначення та виплата тимчасового грошового забезпечення, відомості про розміри складових видів грошового забезпечення (оклади за посадою та спеціальним званням, додаткові види надбавки, доплати, підвищення та премії), яке фактично виплачувалось з 07.11.2015 по 01.01.2016 включно, особам, що прибули з МВС в порядку перереєстрації; відомості та інформацію про календарні дати втрати чинності наказів Голови Національної поліції України №8 від 06.11.2015 «Про затвердження тимчасових штатів органів та підрозділів головних управлінь Національної поліції» та №11 від 06.11.2015 «Про затвердження тимчасового штату Департаменту захисту економіки Національної поліції» та про календарні дати набуття чинності нових наказів НПУ на підставі яких в органах та підрозділах головних управлінь НП та в органі Департаменту захисту економіки Національної поліції та його регіональних підрозділах були затвердженні та введенні в дію постійні штати з постійними посадами з поданням копій цих розпорядчих документів, а також відомості про календарні дати з яких в органах та підрозділах структури Національної поліції України зокрема і в органі ГЦНП в Харківській області та його підрозділах, органі Департаменту захисту економіки Національної поліції та його підрозділах зокрема в УЗЕ в Харківській області було запроваджено встановлення, призначення та виплата складових видів грошового забезпечення за повним змістом та обсягом переліком встановленого постановою КМУ№ 988 від 11.11.2015.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

В позовній заяві позивач просить визнати недійсною довідку ліквідаційної комісії, однак обґрунтовуючи клопотання про витребування доказів, зазначає, що вказані докази можуть підтвердити законність виникнення ліквідаційної комісії, її мету та завдання, обсяг повноважень голови та заступника ліквідаційної комісії, однак не зазначають, яким чином вказані відомості можуть підтвердити чи спростувати вимоги заявлені в позовній заяві.

Крім того, частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст..84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак, у поданому клопотанні про витребування доказів заявником не зазначено про вжиті нею заходи для отримання цих доказів самостійно, не надано доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Посилання заявника на те, що отримати ці докази він не може самостійно, оскільки після «реформування міліції в поліцію» наприкінці 2015 року відповідач та третя особа навмисно приховують від нього ці важливі документальні докази, не звільняє його від обов`язку подання суду доказів звернення із запитами про отримання інформації та, відповідно, надання відповідей на такі запити, що може розцінюватись судом як підтвердженням причин неможливості самостійного отримання доказів.

Виходячи зі змісту статті 84 ЦПК України, відповідно до якої суд може витребувати докази у разі неможливості самостійно надати докази учасником справи, на даний час суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про витребування доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 84, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.Л. Шаренко