Провадження № 2/742/89/20
Єдиний унікальний № 742/3355/19
05 жовтня 2020 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Короткої А.О.,
при секретарі Сидоренко Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Укрзалізбуд» про визнання договору недійсним, -
22.11.2018 року та 08.01.2019 року відповідачу направлялись листи щодо розірвання згаданого договору оренди земельної ділянки, але намагання позивача мирним шляхом врегулювати конфлікт виявились марними. Крім того, ОСОБА_1 було встановлено, що підписи на його примірнику договору оренди земельної ділянки йому не належать та вчинені іншою особою, а він нікого на це не уповноважував, у зв`язку з чим нині позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою для захисту своїх прав.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте останній надіслав заяву до суду про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.114), а також подав заяву, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати за проведення експертизи у сумі 4086,00 грн відповідно до квитанції №3493-5605-6225-8745 від 20.07.2020 року ГУ Ощадбанку м.Києва (а.с.115-116).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином (а.с.113), а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до Конституції України, ст.43 ЦПК України та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній фізичній особі гарантовано судовий захист їх інтересів, який здійснюється в порядку цивільного судочинства.
Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ч.2 ст.16 ЦК України) і обраний позивачем.
Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1ст.638 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме від 09.01.2019 року за №152132984, ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №024616 від 21.09.2003 року є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 0,5355 га та 4,4803 га, що розташовані в межах Мазківської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11-12).
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто обов`язковою ознакою письмової форми є те, що сторони власноручно вчиняють підпис на відповідному документі при укладенні правочину.
Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Таким чином, волевиявлення учасника правочину має бути: 1) вільним (формуватися за відсутності тиску на психіку або особистість фізичної особи тощо, в умовах, за яких особа може належним чином оцінити ситуацію, визначити для себе мету правочину, отримати уявлення про його характеристику тощо); 2) таким, що відповідає внутрішній волі (намірам) суб`єктів правочину. Тому, у разі коли воля суб`єкта правочину формувалася не вільно і (або) не відповідала його волевиявленню, правочин визнається недійсним.
Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.
За положеннями ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Законом від 17.07.997 року №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Виходячи з аналізу наведених вище норм законодавства та приймаючи до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи №1001/1002/20-24 від 05.08.2020 року, який щодо поставленого судом запитання є повним, ясним та категоричним, суд приходить до висновку про те, що договір оренди землі від 21.12.2005 року позивач не підписував та доручень з даного приводу нікому не давав, що також свідчить про відсутність його вільного волевиявлення, як орендодавця.
Оскільки нині спірний договір, укладений від імені орендодавця та підписаний не позивачем, а іншою особою, тобто укладений без волевиявлення ОСОБА_1 , то суд дійшов беззаперечного висновку про наявність всіх законних підстав для визнання такого договору оренди землі недійсними на підставі статей 203, 215 ЦК України.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
При цьому позивач повинен довести той факт, що він не міг довідатись про порушення свого цивільного права, а відповідач, навпаки, що інформацію щодо порушеного права позивач мав можливість отримати раніше.
Факт отримання орендної плати не є визначальним при обчисленні строків позовної давності, якщо особа, права якої порушено, вважала, що правовідносини виникли з інших підстав.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі №6-48цс15 та в постанові Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі №136/276/18.
Перебіг позовної давності починається не з моменту, коли сторони домовились про тимчасове користування земельною ділянкою позивача та отримання останнім плати за користування земельною ділянкою, а з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого майнового права, тобто про укладення від його імені договору, в тому числі й недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України.
Оскільки підставою позову ОСОБА_1 було не підписання спірного договору оренди землі, що свідчить про відсутність волевиявлення на укладення договору на вказаних у ньому умовах, для правильного вирішення вказаної справи, зокрема, у частині висновків щодо початку перебігу позовної давності, важливим є така фактична обставина, як момент, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, а саме про факт укладення саме з відповідачем, саме письмового договору оренди та саме на тих умовах, що зазначено у цьому договорі.
Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов при ухваленні судових рішень у справах №145/374/17 від 06.03.2019 року та №145/1089/17 від 13.02.2019 року.
З огляду на викладене вище суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені належними та допустимими доказами, наявність порушених прав позивача встановлена, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності, тому задовольняє позов у повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то з ТОВ «Крок-Укрзалізбуд» слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 4086,00 грн.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Укрзалізбуд» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 к.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Крок-Укрзалізбуд» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 4086 (чотири тисячі вісімдесят шість) грн 00 к.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 09.10.2020 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд або на апеляційне оскарження, якщо така заява або апеляційна скарга подані протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя А.О.Коротка