Справа № 694/2206/19
провадження № 2/694/113/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

21.02.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Гончаренко Т.В.

секретаря судового засідання Блискавки А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Звенигородського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з рахунку, на який нараховується заробітна плата та аліменти на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Звенигородського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з рахунку, на який нараховується заробітна плата та аліменти на утримання неповнолітньої дитини та просила зняти арешт з її коштів, що знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритому у AT КБ «ПриватБанк», накладений згідно постанови про арешт коштів боржника від 16.12.2019 року ВП №60556357, винесену старшим державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області Башовою О.А. 16.12.2019 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на виконанні державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №694/702/14-ц, виданого 23.02.2016 року Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №354411/9299/0055-8 від 11.02.2008 року, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 14896 доларів СІЛА 61 цент; заборгованості за відсотками в розмірі 3792 долари США 43 центи та нарахованої пені в розмірі 158017,76 грн.Станом на 16.12.2019 року вказана заборгованість перед AT «Райффайзен Банк Аваль» не сплачена. 17.12.2019 року їй стало відомо, що картковий рахунок, на який надходять аліменти на утримання неповнолітньої дочки позивача та заробітна плата заблоковано, а саме накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника від 16.12.2019 року ВП №60556357, винесену старшим державним виконавцем Звенигородського МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Башовою О.А. Наклавши арешт на кошти позивача, що знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритому у AT КБ «ПриватБанк», її фактично позбавили можливості отримувати заробітну плату та аліменти на утримання її неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпоряджатися своєю заробітною платою, оскільки виходити на роботу та виконувати свої функції не має сенсу без оплати праці та використовувати аліменти за цільовим призначенням. Нею разом з відповідачем вживалися заходи досудового врегулювання суперечки між сторонами відповідно до вимог п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України, але старший державний виконавець Башова О.А. їй роз`яснила, що відповідно до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду, а тому вона звернулася до суду з даним позовом, у якому просить зняти арешт з коштів на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в AT КБ "ПриватБанк".

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про стягнення аліментів, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України мають значення для вирішення

питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Ухвалою від 02.01.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 16.01.2020 року провадження по вищезазначеній справі відкрито та ухвалено справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арепггу з рахунку, на який нараховується заробітна плата та аліменти на утримання неповнолітньої дитини, розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Від Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у встановлений судом строк до суду подано відзив на позовну заяву з додатками, у якому відповідач просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні всіх позовних вимог, які зазначені в позові від 26.12.2019 року як безпідставних та необрунтованих.

Враховуючи викладене, за відсутності заперечень сторін проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, відсутності клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26.10.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, встановлено, що позивач ОСОБА_1 має неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Згідно копії виконавчого листа №694/1432/19, виданого Звенигородським районним судом 21.10.2019 року з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 21.08.2019 року з часу пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини (а.с.7).

Згідно копії рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.12.2015 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції (р/р НОМЕР_4 , МФО 354411, ) стягнуто заборгованість за кредитним договором № 354411/9299/0055-8 від 11.02.2008 року, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 14 896 (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість) доларів СІЛА 61 цент; заборгованості за відсотками в розмірі 3792 (три тисячі сімсот дев`яносто два) долари СІЛА 43 центи та нарахованої пені в розмірі 158017 (сто п`ятдесят вісім тисяч сімнадцять) гривень 76 копійок та судові витрати по сплаті судового збору /а.с.32-34/.

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2019 року, доданої до відзиву, Звенигородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження №60556357, де позивач є боржником, з примусового виконання виконавчого листа №694/702/14-ц, виданого 23.02.2016 року Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення з

ОСОБА_1 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №354411/9299/0055-8 від 11.02.2008 року всумі 14 896 доларів США 61 цент; заборгованості за відсотками в розмірі 3792 долари СП1А 43 центи та нарахованої пені в розмірі 158017 грн.76 коп. /а.с.30/.

16.12.2019 року в межах виконавчого провадження старшим державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башовою О.А. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку (ах) AT КБ «Приватбанк», AT «Райффайзен Банк Аваль», АБ «Укргазбанк», ПАТ «Ощадбанк» та всіх інших відкритих рахунках, які належать боржнику, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 /а.с.13-14,31/.

Позивач вказувала, що з грудня місяця 2019 року вона перестала отримувати заробітну плату та аліменти на утримання дитини. Наклавши арешт на рахунок позивача фактично позбавили її можливості отримувати заробітну плату та розпоряджатися коштами та отримувати аліменти, що є перешкодою у їх використанні в інтересах дитини для належної організації життєдіяльності останньої.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зверталася із заявою від 14.01.2020 року до Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) з проханням зняти арешт з рахунку, який відкритий у відділенні ПриватБанку і є рахунком із спеціальним режимом використання та відновити доступ до коштів, які містяться на ньому, але у відповіді було відмовлено виконати вимоги, викладені у заяві позивача /а.с.22/.

Із копії виписки по надходженням по картці, виданої AT КБ "ПриватБанк" встановлено, що позивач отримує на картку № НОМЕР_5 заробітну плату, так як працює в Звенигородській ЦРЛ та аліменти на утримання неповнолітньої дитини (а.с.9-12).

З наданої позивачем виписки по картці неможливо встановити призначення цього рахунку, що не виключає надходжень на цю картку й інших видів грошових переказів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 13 ЦІПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.ч.1,2 та 5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно ч.1 ст.56 ЗУ « Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Однак, відповідно до ч.ч.1.2 ст.128 КЗпПУ, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Ч. 1 ст. 115. ч.5 ст.97 КЗпП України, ст.22. ч.ч.І, 6 ст.24. ч.З ст.15 Закону України "Про оплату праці"

визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Отже, накладення арешту на рахунок боржника який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Статтею 57 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувача. В той же час при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Держава гарантує та захищає законом право фізичної особи на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним.

Окрім того, відповідно до ч.1ст.179СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Отже, у вищевказаній статті врегульовані питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним з батьків, та їх цільове призначення.

Зокрема, передбачено, що аліменти мають використовуватися за цільовим призначенням.Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреб у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпеченні речами, необхідними для розвитку й виховання дитини, реалізації її здібностей.

У ч.1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.73 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на такі виплати: допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Таким чином, аліменти, одержані на дитину мають цільове призначення в інтересах дитини, тому на них не може бути звернено стягнення. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду №682/690/16-ц від 14 березня 2018 р.

Внаслідок накладення державним виконавцем арешту на кошти, що належать боржнику ОСОБА_1 та містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у AT КБ «ПриватБанк», її дитина фактично позбавлена права брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, та спрямуванні їх на забезпечення першочергових потреб, зокрема в харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні тощо.

Тому суд вважає, що вказаний арешт перешкоджає неповнолітній дитині позивача у повному обсязі реалізувати своє право щодо користування та розпорядження своїм майном, а тому позовні вимоги в цій частині є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим

використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зі змісту позову вбачається, що державний виконавець відмовляється зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у AT КБ «ПриватБанк», який відкрито на ім`я позивача.

Таким чином, на думку суду, накладення арешту на рахунок боржника ОСОБА_1 , відкритий в AT КБ «Приватбанк», не відповідає вимогам закону, оскільки позбавляє особу на отримання будь-яких доходів необхідних для життя та забезпечення своєї сім`ї. З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки права позивача щодо її права вільно розпоряджатися та володіти своєю власністю порушені саме діями відповідача та підлягають захисту.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.179 СК України, ст.321 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 80, 81., 89, 141, ч.2 ст. 247, 259, 263- 265, 268, 273.,274-279, 446 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Звенигородського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з рахунку, на який нараховується заробітна плата та аліменти на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений 16.12.2019 року постановою старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башової Оксаною Анатоліївною при примусовому виконанні виконавчого листа Звенигородського районного суду Черкаської області № 694/702/14-ц від 23.02.2016 року, на грошові кошти ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк», при примусовому виконанні виконавчого листа Звенигородського районного суду Черкаської області № 694/702/14-ц від 23.02.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Суддя Т.В .Гончаренко