Справа № 127/4104/20
Провадження № 2/127/636/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 лютого 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Наталії Станіславівни, про визнання недійсними договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С., про визнання недійсними договору дарування.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст.175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, відповідно до п.4,5. ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, відповідно до ст. ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. За змістом ст. 83 ЦПК України, докази додаються разом з поданням до суду позовної заяви.

Як вбачається з позовної заяви, позивач одночасно, посилаючись на ст. 203, 216 та ст. 727 ЦК України, просить визнати недійсним договір дарування, укладений 18.10.2019 між сторонами, та застосувати правові наслідків повернення сторін у первісний стан шляхом скасування за відповідачем державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно та поновлення державної реєстрації такого права за позивачем. В обґрунтування позову вказує, що договір нею укладався як під впливом помилки, так і при тяжких обставинах. Разом з тим, обираючи спосіб захисту з двох різних правових підстав, позивач не зазначає усіх доказів, що вказують на вчинення правочину особою під впливом помилки (ст. 229 ЦК України), як-то: підтвердження медичними документами такого стану здоров`я позивача, у зв`язку з чим потребує догляду або сторонньої допомоги; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна відповідачу, проживання позивачем в спірній квартирі після укладення оспорюваного договору. Не містить позовна заява зазначення тих обставин та доказів, що в розумінні ст. 233 ЦК України свідчили по реальну загрозу або настання несприятливих негативних умов для позивача, у зв`язку з чим вона змушена була укласти даний договір.

При цьому слід звернути увагу позивача на роз`яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9, де визначено, що правочин під впливом тяжкої обставини вчиняється добровільно, без наявності помилки. Тобто, враховуючи взаємовиключність таких обставин, позивачу, обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання договору недійсним на загальних засадах ЦК України необхідно визначитись з підставами позовних вимог.

Крім того, позивач, обґрунтовуючи свій позов, вказує на положення ч.1 ст.727 ЦК України, яка регулює правовідносини щодо розірвання договору, що є іншим способом захисту права чим визнання недійним договору. Однак, позовна заява не містить обґрунтування підстав застосування цієї норми та відповідно предмету позовних вимог, що відповідають вказаним нормам.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, суд може визначити такий спосіб захисту, що не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Отже, позивачу слід звернути увагу на право вибору різних способів захисту порушеного права: чи розірвання договору за правом такої вимоги дарувальника у зв`язку з неправомірною поведінкою обдарованого (ст. 727 ЦК України), чи визнання договору недійсним (ст. 203, 715 ЦК України), та необхідно визначитися із підставами позову у разі заявлення вимог про визнання договору недійсним, а також, викласти обставини, якими обґрунтовуються такі вимоги та зазначити докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Наталії Станіславівни, про визнання недійсними договору дарування - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя