Справа № 137/2175/15-ц
Провадження № 22-ц/801/4/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Білик Н. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 рокуСправа № 137/2175/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя - доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Воронцовою О. В., на рішення Літинського районного суду Вінницької області, ухвалене у складі судді Білик Н. В. 06 лютого 2017 року (дата складення повного тексту рішення у справі відсутня), -

встановив:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що позивач є двоюрідною тіткою малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з кінця 2014 року проживає як член родини із позивачем та її чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Батьками малолітньої дитини є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Мати, ОСОБА_1 , від народження дитини залишила її на виховання бабі ОСОБА_6 , 1953 року народження, матеріальної допомоги на утримання дочки не надавала, постійно висловлювалась, що хоче позбутися своєї дитини, створювала реальну загрозу її життю, уникала виконання батьківських обов`язків. Під час вагітності шукала, кому продати свою дитину в м. Вінниці та м. Києві. У пологовому будинку написала відмову від ОСОБА_3 , проте баба ОСОБА_6 , довідавшись про це, забрала онуку до себе.

Рішенням Вінницького районного суду від 04 липня 2014 року задоволено позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах ОСОБА_3 щодо відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав і передачі малолітньої ОСОБА_3 на виховання її батьку - відповідачу у справі, хоча на час ухвалення судом рішення вихованням дитини вже займалася її баба ОСОБА_7 .

Зазначеним рішенням встановлено, що 11 жовтня 2013 року ОСОБА_1 залишила в одному з дворів мікрорайону «Вишенька» у м. Вінниці на сторонніх жінок свою малолітню дочку, а сама втекла без наміру повернутися. 26 березня 2014 року вона привезла дочку до Вінницького обласного спеціалізованого будинку з ураженням центральної нервової системи та порушеннями психіки і залишила її там на працівників харчоблоку зі словами: « Заберіть її, а то я її вб`ю». Факт неналежного ставлення до виконання батьківських обов`язків підтверджувався поясненнями свідків та листом Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 31 березня 2014 року. Суд, розглядаючи справу, дійшов висновку, що «...існує реальна загроза життю та здоров`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок неадекватної поведінки та відсутності догляду за нею з боку матері».

Після ухвалення рішення ОСОБА_4 написав письмову заяву на ім`я ОСОБА_6 (мати ОСОБА_1 ) про передання їй своєї дочки на тимчасове виховання і виїхав у невідомому напрямку. З тих пір батько дитини в Україну не повертався, участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні не бере.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла. Позивачка забрала дитину у свою сім`ю і почала опікуватися нею, доглядати, забезпечувати і виховувати її.

Після звернення ОСОБА_2 до Органу опіки і піклування Літинської райдержадміністрації Вінницької області, комісією здійснено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку від 04 грудня 2015 року органу опіки та піклування Літинської райдержадміністрації Вінницької області № 723-1/31 визнано доцільним позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно її малолітньої дочки ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного ОСОБА_2 просила суд позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_1 батьківських прав стосовно їх дочки ОСОБА_3 на підставі пункту 2 частини першої статті 164 СК України та призначити її опікуном племінниці. Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 389,00 грн, з урахуванням індексації, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заочним рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2017 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_4 та ОСОБА_1 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 .

Призначено ОСОБА_2 опікуном племінниці ОСОБА_3 .

Стягнуто з відповідачів на користь позивачки аліменти на дитину по 410,00 грн з кожного щомісяця, з урахуванням індексації, починаючи з 14 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення суми в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправної поведінки ОСОБА_1 , існування реальної загрози життю та здоров`ю дитини, відсутності догляду за нею, а також із того, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, матеріально не утримує її.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Воронцова О. В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення і ухвалити нове про відмову у позові в частині позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав і про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів відповідно до заявленого позивачкою їх розміру.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою факт наявності у відповідачки психічного захворювання, не перевірив чи не позбавляло таке захворювання ОСОБА_1 можливості належним чином виконувати батьківські обов`язки щодо дочки ОСОБА_3 , а також вийшов за межі заявлених ОСОБА_2 позовних вимог при визначенні розміру аліментів.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено розмір стягнутих аліментів з 410 грн до 389 грн. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла адвокат Воронцова О. В. Рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги в частині, що є предметом перегляду у зв`язку із рішенням суду касаційної інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга у зазначеній частині задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками малолітньої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького районного суду від 04 липня 2014 у справі № 127/8470/14 задоволено позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах ОСОБА_3 щодо відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав і передання малолітньої ОСОБА_3 на виховання батькові ОСОБА_4 , громадянину Ісламської Держави Афганістан.

Відповідно до цього рішення встановлено і зафіксовано факти того, що ОСОБА_1 двічі вчиняла протиправні дії проти дитини, а саме 11 жовтня 2013 року залишила в одному з дворів мікрорайону «Вишенька» у м. Вінниці на сторонніх жінок свою малолітню дочку, а сама втекла без наміру повернутися. Також 26 березня 2014 року вона привезла дочку до Вінницького обласного спеціалізованого будинку з ураженням центральної нервової системи та порушеннями психіки і залишила її там на працівників харчоблоку зі словами: « Заберіть її, а то я її вб`ю».

Факт неналежного ставлення до виконання батьківських обов`язків підтверджується поясненнями свідків та листом Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 31 березня 2014 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 суд установив, що він у зв`язку з виїздом на батьківщину (Ісламська Республіка Афганістан) передав малолітню ОСОБА_3 на виховання бабі ОСОБА_6 .

Як видно з актів обстеження матеріально-побутових умов та довідок Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області, до складу сім`ї ОСОБА_2 входять чоловік та син, окрім того з грудня 2014 року в її сім`ї проживає малолітня племінниця ОСОБА_3 , 2012 року народження. Сім`я характеризується позитивно, в будинку створені належні умови для проживання.

Висновки служби у справах дітей Літинської районної державної адміністрації Вінницької області підтверджують той факт, що малолітня ОСОБА_3 проживає більше двох років у сім`ї тітки ОСОБА_2 . ЇЇ батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не виконують своїх батьківських обов`язків, не беруть участі у вихованні, не забезпечують матеріально, родинних стосунків з нею не підтримують. Тому комісія зробила висновок про доцільність позбавлення обох батьків батьківських прав. Крім того, комісія вважала за доцільне призначити ОСОБА_2 опікуном її малолітньої племінниці.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Разом з тим, згідно з довідкою Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 09 липня 2016 року ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку в указаному закладі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2015 року у справі № 127/20989/15-к ОСОБА_1 змінено примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового стаціонарного лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду на амбулаторне примусове лікування як захід медичного характеру.

Як роз`яснено у пункті 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, для вирішення питання про позбавлення батьківських прав особи, яка не виконує своїх батьківських обов`язків значення має не лише сам факт наявності у неї душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання, а й те, що за своїм психічним станом така особа об`єктивно не може їх виконувати.

Тобто, суд повинен встановити саме психічне ставлення особи до своїх батьківських обов`язків, зокрема чи усвідомлює вона ці обов`язки та факт їх невиконання, а також чи може керувати своїми діями щодо виконання батьківських обов`язків.

Пункт другий статті 105 ЦПК України визначає обов`язковим призначення експертизи, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Задля встановлення психічного стану ОСОБА_1 , зокрема можливості усвідомлювати батьківські обов`язки щодо малолітньої ОСОБА_3 , на виконання приписів частини першої статті 417 ЦПК України щодо обов`язковості вказівок, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2019 року у справі була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я».

При цьому призначення судом обов`язкової експертизи, незалежно від того чи воно було здійснене за ініціативою учасника справи, чи з власної ініціативи суду, не є порушенням принципу змагальності сторін цивільного судочинства і не звільняє особу, яка посилається на відповідні обставини, для встановлення яких була призначена експертиза, їх доводити (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України), а також обов`язку сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (пункт другий частини першої статті 43 ЦПК України).

Тому, в разі ухилення такої особи від проведення експертизи на неї поширюються правові наслідки, передбачені статтею 109 ЦПК України.

Таким чином, ураховуючи те, що ОСОБА_1 , не дивлячись на неодноразові виклики експерта, до експертної установи не з`явилась, саме вона та її представник - адвокат Воронцова О. В. посилались на психічне захворювання відповідачки як на обставину, яка унеможливлювала належне виконання нею батьківських обов`язків, не можна вважати доведеним те, що ОСОБА_1 не виконувала цих обов`язків внаслідок душевної хвороби.

Отже, підстав для висновку про помилковість рішення суду першої інстанції про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав немає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Воронцовою О. В., залишити без задоволення, а рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета