Справа № 278/1674/19
Провадження №2/278/197/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді -Зубчук І.В.

секретаря с.з. Яцюрук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного підприємства ПАТП-2007 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з приватного підприємства ПАТП-2007, 100 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що є пенсіонером, проте не має можливості скористатися своїм правом безкоштовного проїзду в громадському транспорті, оскільки працівники відповідача, а саме водії маршрутних таксі відмовляють в безкоштовному проїзді, не ввічливо спілкуються з пасажирами, порушують графік руху транспорту. Внаслідок чого позивачу заподіяно моральну шкоду у вигляді психологічного стресу, погіршення стану здоров`я, яку він оцінює в розмірі 100000 гривень та просить стягнути з відповідача.

03 вересня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 за необґрунтованістю та безпідставністю, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів підтвердження спричинення моральної шкоди зі сторони підприємства (а.с.65-71).

ОСОБА_1 надіслав на адресу суду заперечення на відзив, в яких зазначив, що перевізники громадського транспорту, незалежно від форми власності, зобов`язані перевозити малозахищені версти населення, а саме пенсіонерів за віком. В даному випадку, відмова у здійсненні пільгового проїзду позивача зі сторони відповідача є неправомірною, а доводи зазначені у відзиві на позов не відповідають дійсності. (а.с.79-81).

Позивач та його представник в судовому засідання просили задовольнити позов в повному обсязі з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача заперечувала проти позову, вказавши, що відповідач не має відповідати за шкоду, оскільки позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоду, а тому вважає його необґрунтованим та безпідставним.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі-Закон) встановлено, що організація пасажирських перевезень покладається на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 37 Закону передбачено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Відповідно до ст.31 Закону, відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Управління дорожнього будівництва та інфраструктури обласної державної адміністрації та ПП «ПАТП-2007» уклали Договір №62/т від 28 травня 2019 року про надання послуг, пов`язаних з перевезенням пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Відповідно до умов даного Договору, ПП «ПАТП-2007» надає Перевізнику комплекс послуг, пов`язаних зокрема із організацією процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом Перевізника та послуг з продажу квитків пасажирам за винагороду (а.с.72-73).

Між Оліївською сільською радою Житомирського району та ПП «ПТП-2007», в особі директора ОСОБА_2 укладено договір №1074/18 від 29 жовтня 2018 року про пільгове перевезення громадян сільської ради (а.с.17).

Згідно листа Міністерства інфраструктури України №1440/25/10-19 від 05 лютого 2019 року безплатний проїзд для пенсіонерів за віком на міському пасажирському транспорті загального користування (крім метрополітену і таксі) та приміських маршрутах введено Постановою КМУ від 17 травня 1993 року №354. Таке право надається за наявності посвідчення встановленого зразка чи довідки. У разі відмови автоперевізника від виконання вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме відмови від надання пільгового перевезення окремим категоріям громадян, слід звертатися до вищезазначеного центрального органу виконавчої влади з описом конкретних обставин та подій (а.с.34-35).

Таким чином позивачем не доведено факту відмови у пільговому перевезенні громадян зі сторони відповідача, а його посилання на неодноразові притягнення перевізника до адміністративної відповідальності стосуються інших порушень не пов`язаних з пільговим проїздом громадян (недотримання водіями розкладів руху, на незадовільне обслуговування маршруту).

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.2, 3 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) - спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. А тому, судовий збір необхідно стягнути з позивача, оскільки ухвалою суду від 01 липня 2019 року йому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємства ПАТП-2007 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок за подачу позову.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 19 листопада 2020 року.

Суддя: І. В. Зубчук