Справа № 289/1387/19
Номер провадження 2/289/153/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Сіренко Н.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.08.2019 звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь аліментів з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В позові зазначає, що сторони мають спільну дитину: дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Окрім того, позивач вказує на те, що на її утриманні перебуває ще одна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час відповідач не в повній мірі виконує покладений на нього обов`язок щодо утримання спільної дочки, хоча він спроможний утримувати її, так як є особою працездатного віку, працює приватним підприємцем та в змозі надавати матеріальне забезпечення у вигляді аліментних зобов`язань.

Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області Луньової Д.Ю. від 10.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання без виклику сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

28.10.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, копію якого з додатками ОСОБА_2 одночасно направив позивачу (квитанція ПАТ «Укрпошта» від 24.10.2019). ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів у розмірі 1/3 частини від його доходу є для нього непосильною. Окрім того, відповідач зазначив, що працює приватним підприємцем 1 групи спрощеної системи оподаткування, товар, яким він здійснює торгівлю, є сезонним, тому не має стабільної заробітної плати. До того ж, відповідач зауважив, що позивач протягом тривалого часу перешкоджає ОСОБА_2 спілкуванню з дочкою, про що свідчить наявний акт з служби у справах дітей. ОСОБА_2 просить стягнути з нього на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. щомісячно, з дня ухвалення рішення суду по даній справі і до досягнення дитиною повноліття. Щодо перебування на утриманні позивача ще однієї дитини, то відповідач зазначає, що у даної дитини також є батько, який має обов`язок щодо утримання останньої.

31.10.2019 ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, копію якого з додатками позивач одночасно направила відповідачу (квитанція ПАТ «Укрпошта» від 30.10.2019). Позивач зазначила, що посилання відповідача на те, що останній має дохід приблизно в сезон 4000,00 грн. за квартал чи рік, спростовується поданою відповідачем податковою декларацією платника податку - фізичною особою - підприємцем від 06.02.2019 за № 1886. Так, в графі «обсяг доходу» розділу ІІ «Показники господарської діяльності» та в графі V «Загальна сума доходу», вказана сума доходу за 2018 рік складає 155 000,00 грн., тобто 1/3 частини, це буде не 1300,00 грн., як розрахував відповідач, а близько 50 000,00 грн. Окрім того, позивач вказує, що не подавала позову про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини його доходу, а заявляла вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. Твердження відповідача про утримання іншим батьком дитини позивача не стосується предмету позову, а наводилось позивачем у позові виключно для оцінки матеріального стану останньої, яка є одинокою матір`ю, безробітною, виховує та забезпечує двох неповнолітніх дітей. Доводи відповідача про те, що позивач перешкоджає спілкуватись з дитиною спростовується листом служби у справах дітей Радомишльської РДА Житомирської області від 10.07.2019.

28.11.2019 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, копію якого з додатками відповідач одночасно направив позивачу (квитанція ПАТ «Укрпошта» від 27.11.2019). Відповідач зазначив, що 01.11.2019 отримав від позивача відповідь на відзив, однак, пропустив встановлений судом строк для подання заперечення, у зв`язку з тим, що знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Радомишльської ЦРЛ, на підтвердження чого надав копію довідки № 75 від 25.11.2019. В запереченні ОСОБА_2 зауважив, що його сімейний стан змінився, так як уклав шлюб з ОСОБА_5 . На даний час проживає разом з дружиною та її неповнолітнім сином ОСОБА_6 . Окрім того, ОСОБА_2 у своєму запереченні посилається на те, що його дружина ОСОБА_5 є студенткою 4 курсу заочної форми навчання Національного педагогічного університету ім. М. Драгоманова, та яку відповідач матеріально підтримує. До того ж, батьки відповідача отримують пенсію, є особами похилого віку та матеріальну допомогу останнім надає ОСОБА_2 .

Суддя Луньова Д.Ю. на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 30.05.2019 № 1444/0/15-19 відряджена для здійснення правосуддя до Радомишльського районного суду Житомирської області строком на шість місяців із 14.06.2019. Строк відрядження судді Луньової Д.Ю. закінчився 14.12.2019.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2019, головуючим суддею у даній справі визначено Сіренко Н.С..

Ухвалою від 03.01.2020 справу прийнято суддею Сіренко Н.С. до свого провадження та призначено судове засідання без виклику сторін на 20.02.2020.

17.02.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла позовна заява (змінена та уточнена), копію якого з додатками ОСОБА_1 одночасно направила відповідачу (квитанція АТ «Укрпошта» від 14.02.2020), в якій остання просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

19.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (змінену та уточнену), у якому ОСОБА_8 зазначає, що позовні вимоги визначає у розмірі 900,00 грн. щомісячно, до того ж, вказує, що позивач вводить суд в оману, оскільки остання працевлаштована, працює продавцем-консультантом у магазині "Майстер".

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 23.09.2011 серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.07.2012, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , розірвано (а.с.8).

Як вбачається з копії Свідоцтва про народження від 21.05.2019 серії НОМЕР_2 , позивач має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Відповідно до довідки, виданої ПП «ЖИТЛОРЕМСЕРВІС-9» від 15.08.2019 № 658, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із матір`ю (позивачем по справі) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9)

З копії трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що вона в період з 27.01.2017 по 10.09.2018 працювала у приватного підприємця ОСОБА_10 на посаді продавця-консультанта, 10.09.2018 - звільнена з роботи за згодою сторін, а з 11.01.2019 по 20.03.2019 позивач отримувала виплату допомоги по безробіттю (а.с.10).

Згідно листа служби у справах дітей Радомишльської РДА Житомирської області від 10.07.2019 № 399, працівниками служби було проведено бесіду з ОСОБА_1 щодо не перешкоджання у спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час бесіди ОСОБА_1 повідомила, що не перешкоджає ОСОБА_2 у спілкуванні та не заперечує щодо спілкування останнього з донькою ОСОБА_3 . Також працівники служби у справах дітей Радомишльської РДА Житомирської області спілкувалися з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , яка повідомила, що було декілька випадків, коли вона відмовлялась від зустрічі з ОСОБА_2 , тому що не мала бажання (а.с.29).

Відповідно до копії податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2018 рік, загальна сума доходу за звітний (податковий) період ОСОБА_2 становить 155 000,00 грн. (а.с.31).

Як встановлено з копії Свідоцтва про народження від 20.01.2015 серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є: батько - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_5

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17.11.2017 у справі № 289/1810/17, шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 розірвано.

21.04.2018 відповідач уклав шлюб з ОСОБА_5 та останній присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

Відповідно до копій довідки, виданої ПП «ЖИТЛОРЕМСЕРВІС-9» від 21.11.2019 № 922 та копії довідки про реєстрацію місця проживання від 27.11.2018 № 1258/02-20, ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , склад сім`ї: чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_6

ОСОБА_12 перебуває на обліку в Коростишівському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.01.2019 по 31.10.2019 складає 18 239, 91 грн.

Згідно копії довідки про доходи № 2826 6885 5388 7813 , ОСОБА_13 перебуває на обліку в Коростишівському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.01.2019 по 31.10.2019 складає 21 410, 48 грн.

ОСОБА_5 є студенткою 4 курсу, заочної форми навчання, інженерно-педагогічного факультету Національного педагогічного університету ім. М. Драгоманова, що підтверджується довідкою останнього від 21.11.2019.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що разом з ним та його дружиною проживає дитина ОСОБА_6 , так як, виходячи із положень ст. 180 СК України, відповідач не несе обов`язку щодо утримання дитини ОСОБА_5 , оскільки відповідач не є її батьком. Матеріальна допомога відповідача своїй дружині не звільняє останнього від обов`язку утримувати свою дитину. Окрім того, заочна форма навчання ОСОБА_5 не позбавляє останню можливості самостійно працевлаштуватись.

Суд звертає свою увагу, що посилання відповідача у запереченні щодо утримання батьків, які є пенсіонерами, матеріали справи не містять жодних доказів, що підтверджують родинні відносини відповідача з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та надання ОСОБА_2 допомоги останнім.

Доводи щодо працевлаштування позивача спростовуються наявними у справі копіями трудової книжки ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів.

За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

З урахуванням всіх обставин справи, принципів розумності, справедливості та виваженості, вартості цін на товари і послуги, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду - 20.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-183, 191 СК України, керуючись статями ст.ст. 2, 19, 81, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду - 20.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн..

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. С. Сіренко