Справа № 756/7612/19 Головуючий 1 інстанція- Диба О.В.
Проваження № 22-ц/824/3293/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 лютого 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Татарченка Владислава Геннадійовича на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 22 листопада 2019 року у справі за скаргою боржниці ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,-

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року боржниця ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Татарченка В.Г., яку мотивувала тим, що як їй стало відомо з мережі Інтернет на примусовосму виконані у приватного виконавця перебуває виконавчий лист № 2-104/11, виданий 21 жовтня 2011 року Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з неї на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» боргу за кредитним договором в розмірі 4477653,25 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - дачний будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку АДРЕСА_2 площею 0,0802 га, розташовані по АДРЕСА_2 шляхом проведення прилюдних торгів. Вона не була повідомлена про наявність такого виконавачого провадження у приватного виконавця по виконанннню цього виконавчого листа.

Вказувала, що 29 травня 2019 року її представник ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № 56516411 і виявив постанову про опис та арешт майна від 04 лютого 2019 року, згідно якої описано і арештовано дачний будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку АДРЕСА_2 . Вважає, вказану постанову незаконною, оскільки приватний виконавець при її винесенні допустив порушення закону, оскільки не поінформував її про відкриття проваження, а сама постанова складена з порушенням встановлених законом строків. Також, понятим при описі та арешті майна був ОСОБА_2 , який є співробітником ПАТ «Дельта Банк», а відтак є зацікавленою особою, що у свою чергу суперечить ст.22 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, всупереч ст.ст.50, 56 вказаного Закону приватний виконавець склав постанову про опис і арешт не у приміщенні жилого будинку та не на земельній ділянці, що свідчить про невідповідність

- 2 -

змісту постанови вимогам закону.

У зв`язку із наведеним просила визнати неправомірними дії приватного виконавця Татарченка В.Г. щодо складання постанови від 04 лютого 2019 року про опис і арешт належного їй дачного будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки АДРЕСА_2, скасувати постанову та зобов`язати приватного виконавця усунути порушення шляхом складання нової постанови та проведення опису й арешту предмета іпотеки.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 22 листопада 2019 року скаргу задоволено частково. Визнано дії приватного виконавця Татарченка В.Г. при винесенні постанови від 04 лютого 2019 року про опис і арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 56516411 неправомірними та скасовано дану постанову. В решті скарги відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, стягувач ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Висновки суду про порушення приватним виконавцем строків винесення постанови від 04 лютого 2019 року, яка мала бути винесена одночасно із відкриттям провадження, суперечать ст.13 Закону України «Про виконавче проввадження», згідно якої порушення строків вчинення виконавчих дій не є підставою для їх скасування. Вважає, що певні недоліки постанови, зокрема щодо незазначення цільового призначення земельної ділянки не є підставою для її скасування, як і не є підставою для її скасування незазначення в постанові матеріалу стін будинку та комунікацій. Судом порушено вимоги процесуального закону щодо строків оскарження постанови, не з`ясовано коли саме боржниця дізналася про постанову і не вирішено питання про повнолення їй цих строків.

Приватний виконавець Татарченко В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Вважає, що суд помилково ототожнив постанову про арешт майна боржика (ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»), яка виноситься негайно та постанову про опис і арешт майна боржника (ст.56 вказаного Закону), які є різними виконавчими діями і врегульовані різними нормами. Послався, що певні недоліки постанови, зокрема щодо незазначення цільового призначення земельної ділянки та матеріалу стін будинку і комунікацій не є підставою для скасування постанови. Судом порушено вимоги процесуального закону щодо строків оскарження постанови, зокрема не вирішено чи пропущено боржницею строк її оскарження, чи ні, та чи є підстави для його поновлення.

Учасники справи не скористалися правом на подання відзиву.

В суді апеляційної інстанції представник стягувача ПАТ«Дельта Банк» адвокат Стеценко М.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Оболонського районного суду м.Києваяк незаконну. Апеляційну скаргу приватного виконавця Татарченка В.Г. підтримав, просив задоволити.

Приватний виконавець Татарченко В.Г. належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив.

Боржниця ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки її

- 3 -

представнику адвокату Кочкарьову С.В. (т.3 а.с.191), до суду не з`явилася, причин неявки не повідомила, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що обидві апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Зокрема ст.447 ЦПК України надає стороні виконавчого провадження право оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, якщо порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2011року Оболонським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист № 2-104/11 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» боргу за кредитним договором в розмірі 4477653,25 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - дачний будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку АДРЕСА_2 розміром 0,0802 га, кадастровий номер :78:335:0008, розташовані по АДРЕСА_2, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки 6100000 грн.

Вказаний виконавчий лист із 01 червня 2018 року перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Татарченка В.Г., виконавче провадження № 56516411 (т.а.с.156-157).

Також, судом встановлено, що приватний виконавець постановою від 04 лютого 2019 року описав та наклав арешт на належе боржниці ОСОБА_1 наступне нерухоме майно:

- дачний будинок, місце знаходження: АДРЕСА_2 , загальною площею 383,5 кв.м., житловою площею 208,1 кв.м. Склад, призначення, площа приміщень/кімнат (кв.м.) за поверхами: Підвал: 1) коридор 6,6; 2) ванна 20,2; 3) вбиральня 8,2; 4) котельня 12,9. Поверх 1: 5) хол 27,2; 6) кухня-столова 28; 7) житлова 22,3; 8) тамбур 1,3; 9) житлова 14; 10) кухня; 11) гараж. Поверх 2: 12)коридор 10,1; 13) житлова 17,3; 14) санвузол 3,0; 19) житлова 14,4; 20) житлова 28,5. Мансарда: 21) коридор 13,1; 22) санвузол 2,9; 23) житлова 14,4; 24) житлова 15,4; 25) шафа 2,7; 26) житлова 25,3; 27) житлова 12,2.

- земельну ділянку кадастровий номер :78:335:0008, за адресою АДРЕСА_2 , земельна ділянка АДРЕСА_2 площею 0,0802га.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, в тому числі матеріалами виконавчого провадження.

- 4 -

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що дії приватного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника не відповідають вимогам закону. При цьому суд виходив з того, що виконавче провадження відкрите приватним виконавцем Татарченком В.Г. 01 червня 2018 року, відомості про наявність нерухомого майна отримано останнім 11 червня 2018 року, а відтак згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець повинен був винести постанову про опис та арешт майна боржника не пізніше 13 червня 2018 року, проте виніс постанову лише 04 лютого 2019 року.

Окрім того, зміст оскаржуваної постанови не відповідає закону, зокрема постанова не містить обов`язкових даних, а саме цільового призначення описаної земельної ділянки та щодо будинку наявність комунікацій, кількість кімнат (приміщень) будівлі, їх площа та призначення, матеріали стін тощо.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах процесуального закону.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

За змістом наведених норм однією з обов`язкових умов для задоволення скарги є доведеність факту порушення прав заявника внаслідок дій виконавця. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а заявник посилається лише на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення скарги.

Прийшовши до висновку про задоволення скарги з підстав порушення приватним виконавцем встановлених законом строків накладення арешту на нерухоме майно у вигляді дачного будинку та земельної ділянки, суд не з`ясував чи порушено такими діями права боржниці, а якщо порушено, то які саме і в чому полягає таке порушення. Зокрема, встановивши, що арешт накладено не у встановлений законом строк, суд взагалі не вказав в ухвалі про те, чи порушують такі дії приватного виконавця права боржниці.

При цьому, задовольняючи скаргу, суд не врахував, що відразу після отримання 11 червня 2018 року відомостей про належність нерухомого майна боржниці ОСОБА_1 , приватний виконавець наступного дня, тобто 12 червня 2018 року здійснив виїзд за місцем розташування цього нерухомого майна: АДРЕСА_2 , однак опис та арешт майна здійснений не був, оскільки двері будинку ніхто не відчинив, що стверджується актом приватного виконавця, складеним 12 червня 2018 року в присутності представника стягувача та понятих, який суд оглядав разом із матеріалами виконачого провадження (т.3 а.с.223).

Це ж стосується посилань суду на те, що в оскаржуваній постанові не вказано цільового призначення земельної ділянки, наявність комунікацій, кількість кімнат (приміщень) будівлі, їх площа та призначення, матеріали стін тощо, оскільки суд не вказав яким саме чином дані обставини, а саме незазначення матеріаліу стін та цільового призначення ділянки порушують права боржниці. Це по-перше.

По-друге, суд не звернув уваги, що в оскаржуваній постанові вказано повний опис

- 5 -

об`єкта нерухомого майна у вигляді дачного будинку, в тому числі зазначено кількість поверхів, наявність підвалу та мансарди, зазначено повністю всі приміщення, розташовані як на першому і другому поверхах, так і в підвалі та мансарді, а також зазначено площу цих приміщень та їх призначення, підсобні приміщення, що дозволяє повністю ідентифікувати цей будинок як об`єкт нерухомого майна.

По-третє, необхідність зазначення комунікацій будинку в акті опису і арешту законом (ч.5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження») не вимагається.

По-четверте, вказані в оскаржуваній постанові об`єкти нерухомого майна у вигляді дачного будинку та ділянки повністю відповідають об`єктам нерухомого майна, вказаним у виконавчому листі Оболонського районного суду м.Києва № 2-104/11 від 21 жовтня 2011 року.

Суд наведеного не врахував, щопризвело до неправильного вирішення скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав ухвала суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи і вимогах процесуального закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи скаргу колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.2 ст.13 цього Закону арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч.7 ст.26 цього Закону.

Згідно ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному ст.56 цього Закону.

Згідно ч.ч.1-2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч.5 ст.56 цього Закону про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, у якій серед іншого обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване

- 6 -

приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Судом встановлено, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа відкрите приватним виконавцем 01 червня 2018 року, відомості про належність нерухомого майна отримано останнім 11 червня 2018 року, водночас дії по опису і арешту цього майна вчинено приватним виконавцем 04 лютого 2019 року, що може свідчити про порушення ним строків вчинення виконавчих дій.

Водночас згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Оскільки, судом не встановлено як факту порушення приватним виконавцем процедури при проведенні опису і арешту нерухомого майна, так і факту порушення прав боржниці такими діями, то підстави для задоволення скарги відсутні.

Також, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги з огляду на незазначення у постанові про опис і арешт майна цільового призначення земельної ділянки, та матеріалів стін будинку, з викладених вище підстав, а саме відсутності порушення прав боржниці цим фактом. Як будинок, так і земельна ділянка чітко ідентифіковані при описі та арешті і їх належність боржниці не заперечується останньою.

Колегія суддів відхиляє як необгрунтовані посилання боржниці у скарзі на те, що понятим при описі і арешті майна був ОСОБА_2 , який є співробітником ПАТ «Дельта Банк», а відтак є зацікавленою особою, що у свою чергу суперечить закону.

Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження.

Посилаючись на вказані обставини, боржниця всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували наявність особистої заінтересованості ОСОБА_2 при описі та арешті майна, вчинення ним у зв`язку з цим певних дій, які потягли невірний опис і арешт, а також порушення прав боржниці.

Відхиляючи даний довід, колегія суддів враховує, що понятих було два, щодо іншого боржниця не висуває заперечень.

Доводи боржниці щодо неповідомлення її про відкриття виконавчого провадження необгрунтовані та спростовуються наданимим приватним виконавцем матеріалами виконавчого провадження, з якого вбачається, що останній після винесення пстанови від 01 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження у встановленому законом порядку рекомендованою коеспонденцією направив 04 червня 2018 року боржниці ОСОБА_1 копію постанови, що стверджується списком згрупованих відправлень та фіскальним чеком (т.3 а.с.204).

Посилання боржниці ОСОБА_1 на те, що всупереч ст.ст.50, 56 вказаного Закону приватний виконавець склав постанову про опис і арешт не у приміщенні жилого будинку та не на земельній ділянці, що порушує закон не знайшли свого підтвердження, в тому числі не встановлені судом першої інстанції при розгляді скарги.

Решті доводів боржниці щодо невідповідності змісту постанови вимогам закону дана оцінка вище.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на боржницювитрати приватного

- 7 -

виконавця і стягувача на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційніскарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Татарченка Владислава Геннадійовича задоволити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 22 листопада 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги боржниці ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Татарченка Владислава Геннадійовича.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Татарченка Владислава Геннадійовича судовий збір у розмірі 384,20 грн. на користь кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: