Справа № 149/2562/18
Провадження № 22-ц/801/37/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 рокуСправа № 149/2562/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Хмільницький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про оспорювання батьківства за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Гончарук-Аліфанової О. Ю. від 26 березня 2019 року (повний текст рішення складено 29 березня 2019 року),

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, за яким просив визнати, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є його біологічним сином, виключивши відомості про нього як батька з актового запису про народження № 142 від 27 червня 2008 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що вони з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У цей час ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 . ОСОБА_1 записаний батьком дитини у актовому записі про народження. Після припинення спільного проживання ОСОБА_2 змінила прізвище сина на ОСОБА_5 . Довідавшись про те, що ОСОБА_2 мала інтимні стосунки з іншим чоловіком ОСОБА_1 запропонував їй здійснити відповідне біологічне дослідження, за результатами якого було встановлено відсутність його біологічного споріднення із сином ОСОБА_2 .

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 березня 2019 року у позові відмовлено.

Суд мотивував своє рішення недоведеністю позивачем підстав поданого позову, а саме відсутності кровного споріднення між ним та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому що наданий позивачем висновок не відповідає вимогам щодо висновку експерта, встановленим частинами шостою восьмою статті 102 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). У самому висновку міститься застереження про те, що біологічні зразки не були взяті відповідно до встановленої юридичної процедури, а результати аналізів можуть не мати сили в суді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати це рішення і ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд помилково дійшов до висновку, про недоведеність позовних вимог, судом невірно та не об`єктивно надано оцінку доказам у справі, зокрема наданому позивачем експертному дослідженню та факту ухиляння ОСОБА_2 від проведення експертизи у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 далі ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_2 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Запис про батька дитини здійснено за заявою жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою (стаття 126 Сімейного кодексу України).

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області

від 28 листопада 2018 року у справі призначено судово-генетичну експертизу.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду, експертиза не була проведена у зв`язку із тим, що сторони на відбір зразків крові не з`являлися. Повторна експертиза не була проведена у зв`язку із тим, що відповідач разом із дитиною на відбір зразків крові не з`являлася.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 108 ЦПК України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи.

У справі, що переглядається, встановлено, що за клопотанням

ОСОБА_2 ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 листопада 2018 року призначено судово-генетичну експертизу, витрати на проведення експертизи покладено на

ОСОБА_2 .

Аналіз клопотання судового експерта Пугаченко О. Ю. від 21 січня 2019 року № 959 свідчить про те, що експертиза, призначена на 15 січня 2019 року Вінницьким НДЕКЦ МВС України, проведена не була, оскільки жодна зі сторін на відбір зразків не з`явилася. Повторне проведення експертизи було призначено на 04 лютого 2019 року.

Відповідно до повідомлення про неможливість проведення експертизи

від 04 лютого 2019 року № 959 для відбору експериментальних зразків з`явився тільки ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 та дитина

ОСОБА_3 не з`явилися, у зв`язку з чим провести експертизу неможливо.

Повідомлень про можливість або не можливість прибути до експертної установи в інші дні та часи відповідачем ні суду, ні експертній установі не надано.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що позивачем у порушення статей 76, 81 ЦПК України не доведено належними і допустимими доказами підстав поданого позову відсутності кровного споріднення між ним та ОСОБА_3 .

Разом із тим, суд першої інстанції не звернув належної правової уваги на факт ухилення ОСОБА_2 від проходження судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як роз`яснено у підпунктах 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно із якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення, у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Саме з таких мотивів виходив Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2019 року, якою скасував рішення Хмільницького міськрайонного суду від 26 березня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2019 року, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На виконання цих вказівок за наслідками проведення призначеної ухвалою апеляційного суду молекулярно-генетичної експертизи був отриманий висновок експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 863 від 13 жовтня 2020 року, згідно з яким біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 , виключається.

Отже, оскільки висновком молекулярно-генетичної експертизи установлено відсутність кровного споріднення позивача із дитиною ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 , то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі апеляційний суд виходить із того, що ОСОБА_1 за подання позовної заяви було сплачено 704 грн 80 к. судового збору та 1152 грн 26 к. за подання апеляційної скарги, а тому ці суми підлягають стягненню на його користь із відповідачки на підставі частини першої статті 141 ЦПК України.

Оскільки суд апеляційної інстанції звільнив ОСОБА_2 від сплати судових витрат, пов`язаних із розглядом справи на підставі частини третьої статті 136 ЦПК України, то витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 7614 грн 00 к. необхідно компенсувати Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 березня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виключити запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька з актового запису № 142 від 27 червня 2008 року, здійсненого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, про народження дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 704 (сімсот чотири) грн 80 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та 1152 (одну тисячу п`ятдесят дві) грн 26 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Компенсувати Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справа України, 21021, місто Вінниця, вул. Василя Порика, будинок 8, , 7614 (сім тисяч шістсот чотирнадцять) грн 00 к. за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

(Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2020 року)

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета