Справа № 539/2687/17
Провадження № 2/539/1/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 лютого 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарях Мирна Т.Ф., Карпенко Т.П., Шрейтер С.О., Павличенко О.А.,

з участю : позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Башлій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про визначення місця проживання дитини, припинення сплати аліментів та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02.09.2005 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З квітня 2016 року шлюбні відносини між ними були фактично припинені, а в подальшому, рішенням Лубенського міськрайонного суду від 06.04.2017 року шлюб між ними було розірвано.

Коли шлюбні відносини між нею та ОСОБА_3 були фактично припинені, то між ними було досягнуто домовленості про те, що їх донька ОСОБА_6 буде проживати разом з матір`ю - ОСОБА_7 .

Починаючи з квітня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 їх дочка ОСОБА_5 постійно проживала з нею, спочатку за адресою: АДРЕСА_1 , а з 8 липня 2017 року (з часу її повторного одруження) - в АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області від 25.01.2017 року №16 ОСОБА_3 було визначено порядок побачень з донькою ОСОБА_5 щотижня з 14-00 год. четверга по 18-00 год. суботи.

Рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області від 29 червня 2017 року №168 під час літніх канікул 2017 року (липень-серпень), з метою оздоровлення ОСОБА_8 , ОСОБА_3 було визначено окремий порядок побачень з донькою: з 16 по 31 липня та з 15 по 25 серпня поточного року.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24 липня 2017 року по справі №539/223/17 на її користь стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 .

В період з 14 вересня по ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 мав чергове побачення з дочкою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 дочку їй не повернув і до цього часу не повертає.

Таким чином ОСОБА_3 самочинно, без її згоди змінив місце проживання їх дочки ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_3 не дозволяє їй бачитись та спілкуватись з дочкою, не дозволяє забрати її з собою. При цьому, в присутності дитини та інших осіб він постійно висловлює образи в її адресу, принижує її гідність, висловлюється нецензурною лайкою, тощо.

Вважає, що за попереднім місцем проживання дочки ОСОБА_5 реальної небезпеки життю і здоров`ю дитини не існує і її повернення буде лише їй на користь і відповідатиме її інтересам. На даний час дитина розлучена з матір`ю, при цьому будь-яких виняткових обставин, які б передували такому розлученню не існує.

Прохала суд відібрати у ОСОБА_3 дочку ОСОБА_5 і повернути її за попереднім місцем проживання: АДРЕСА_2 , де проживає її мати ОСОБА_1 . Судові витрати прохала покласти на відповідача ОСОБА_3 .

В свою чергу ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 02.09.2005 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. 26.12.2008 року у шлюбі з відповідачем у них народилася дочка ОСОБА_5 .

З 25 квітня 2015 року вони з ОСОБА_1 припинили фактичні шлюбні відносини та стали проживати окремо.

Відповідач переїхала жити разом з дочкою ОСОБА_5 до своєї матері на АДРЕСА_1 . Після розлучення, за спільною згодою дочка стала проживати з відповідачем за вищевказаною адресою.

У зв`язку з тим, що між ним та ОСОБА_1 стали виникати непорозуміння щодо порядку виховання спільної доньки, він звернувся до органу опіки та піклування Лубенської міської ради і йому було визначено час спілкування та виховання дочки у період з 14-00 години четверга по 18-00 годину суботи кожного тижня.

29 червня 2017 року органом опіки та піклування Лубенської міської ради було ухвалено рішення про визначення порядку проведення літніх канікул: з 16 по 31 липня та з 15 по 25 серпня поточного року.

06 квітня 2017 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області шлюб між ними було розірвано.

24 липня 2017 року рішенням апеляційного суду Полтавської області по цивільній справі №539/223/17 з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 в сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

08 липня 2017 року відповідач уклала шлюб з громадянином ОСОБА_9 і після одруження переїхала проживати до свого чоловіка в квартиру АДРЕСА_3 . Їх дочка ОСОБА_5 повідомила йому, мати запропонувала їй переїхати від баби з дідом до квартири її нового чоловіка, але вона категорично відмовилася від переїзду та проживання за новою адресою.

Таким чином, з липня 2017 року їх дочка стала постійно проживати у баби з дідом в будинку АДРЕСА_1 , а відповідач переїхала жити до нового чоловіка в його квартиру.

З цього часу дочка стала скаржитися на її відносини з матір`ю стали погіршуватися. Вона і раніше постійно просила його щоб він забрав її жити додому, де вона виросла, має більш комфортні умови для життя та відпочинку, але він їй пояснював, що вони визначилися з тим, що частину тижня вона буде проживати з ним, а частину - з матір`ю.

В подальшому дочка стала розповідати, що мати постійно на неї зла, часто сварить її, не приділяє уваги.

В кінці серпня 2017 року, коли він в черговий раз забрав дочку до себе, дитина почала скаржитись на те, що мати почала її бити, тому вона категорично не бажає повертатися до бабусі. Він сказав дитині, що можливо це випадково, до того ж він одноособово не може прийняти рішення щодо зміни місця її проживання.

Коли 14 вересня 2017 року близько 17-00 години він приїхав до школи щоб забрати дочку, то звернув увагу на те, що дитина знаходилася у пригніченому та хворобливому стані, а при ходьбі кульгала. На його запитання дитина повідомила, що мати, коли прийшла до бабусі, сильно побила її 12,13 та 14 вересня. Била руками по різних частинах тіла: по ногах, спині, руках. Побила її за помилки при перевірці уроків. Дочка сказала, що на її тілі багато синців.

Цей факт його обурив і він звернувся до поліції. Там йому було запропоновано обстеження у травматолога. Під час якого у дитини було виявлено численні тілесні ушкодження, про що лікар о 18-35 год. зазначив у довідці №2750 від 15.09.2017 року.

15.09.2017 року його було повідомлено, що за його заявою розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 15.09.2017 року за №001372.

В ході слідства слідчим було призначено та проведено судово-медичну експертизу. Згідно висновку №247 від 15.09.2017 року у ОСОБА_8 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді двох поруч розташованих синців на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині та синці по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, які утворилися від дії тупого предмета, можливо в указаний в постанові строк і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

03.10.2017 року слідчим було проведено слідчий експеримент за участю психолога щодо відтворення факту побиття його дочки.

Він вважає, що дочка стала тягарем для відповідача, бо не бажала жити з нею та її чоловіком в його квартирі, але потребувала постійного догляду за місцем проживання у бабусі. На цьому ґрунті стали погіршуватися відносини доньки з матір`ю, які призвели до того, що остання стала бити дитину, тобто застосовувати до неї фізичну силу під приводом нібито виховання.

Дочка заявила, що вона не бажає більше жити з відповідачкою і бажає залишитися жити з ним. Після чого дитина припинила будь-яке спілкування з матір`ю, незважаючи на те, що мала можливість у будь-якій час хоча б зателефонувати їй. Факт не бажання спілкуватися з нею підтверджується і тим, що декілька разів відповідачка приходила до школи до ОСОБА_5 , але вона так не схотіла розмовляти з нею.

Починаючи з 14 вересня 2017 року дочка ОСОБА_5 постійно проживає з ним, в будинку АДРЕСА_4 .

Прохав суд визначити місце проживання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_3 за місцем його проживання у АДРЕСА_4 . Прохав звільнити його від сплати аліментів, що визначені рішенням Апеляційного суду Полтавської області по цивільній справ №539/223/17 в повному обсязі починаючи з 14 вересня 2017 року. Також прохав суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти в розмірі 25 відсотків від усіх видів заробітку та доходу, починаючи з 14.09.2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримували, прохали відібрати у ОСОБА_3 дочку ОСОБА_5 і повернути її матері. Висновок експертизи вважають необґрунтованим. Підстав вважати, що дитину били немає. Тому дитина має бути повернута за місцем проживання матері. ОСОБА_5 говорила, що мати любить її. На запитання чи любить вона свою маму, остання заплакала, тобто мають місце приховані почуття до матері, які вона боїться виразити, бо на неї великий вплив має батько. Експертиза є необ`єктивною, бо з часу проживання дитини з матір`ю до проведення експертизи пройшов великий проміжок часу. Той факт, що ОСОБА_1 вийшла заміж не може перешкодити дитині проживати з матір`ю. Проти позову, заявленого ОСОБА_3 заперечували. ОСОБА_1 вважає, що з 2017 року ОСОБА_3 робив все для того, щоб дитина від неї відвикала. Дитину ОСОБА_3 забрав у неї через те, щоб йому не сплачувати аліменти.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечували, в його задоволенні прохали відмовити. Позов, заявлений ОСОБА_3 підтримали в повному обсязі.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Башлій Т.В. в судовому засіданні пояснила, що обома батьками створені належні умови для проживання дитини. Дитина народилася і виросла в будинку батька. За місцем проживання матері можливо дитина вийшла за зону комфорту. Дитина ображена на матір зараз. Коли ставилось питання про виїзд дитини за кордон із батьком, мати не надала свого дозволу, можливо, і через це дитина ще образилася на матір. З того приводу, що не відбуваються зустрічі матері і дитини, до служби у справах дітей ніхто не звертався. Вважає, що на даний момент повернення дитини до матері може бути для неї травматичним. При вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.

З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено, що сторони з 02.09.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.04.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було розірвано. (а.с. 9).

Судом також встановлено, що з квітня 2016 року сторони стали проживати окремо і між ними було досягнуто домовленості про те, що їх дочка ОСОБА_5 буде проживати з матір`ю.

В подальшому, у зв`язку тим, що між сторонами почали виникати непорозуміння щодо порядку виховання спільної дочки, 25 січня 2016 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради було ухвалено рішення №16 про визначення для ОСОБА_3 часу спілкування та виховання дочки у період з 14-00 години четверга по 18-00 год. суботи кожного тижня (а.с.11).

Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради від 29 червня 2017 року було визначено порядок проведення літніх канікул з 16 по 31 липня та з 15 по 25 серпня 2017 року (а.с.14).

24 липня 2017 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області по цивільній справі №539/223/17 з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 в сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 30 січня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.15,16).

З 14 вересня 2017 року ОСОБА_3 , в черговий раз забравши дочку ОСОБА_5 , не повернув її ОСОБА_1 та залишив проживати у себе, оскільки у дитини були виявлені тілесні ушкодження, які, зі слів ОСОБА_5 , завдані її матір`ю.

За заявою ОСОБА_3 було розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 15.09.2017 року за №001372 (а.с.6).

У межах даної цивільної справи суд вважає не доведеним та не встановленим факт спричинення ОСОБА_11 її матір`ю будь-яких тілесних ушкоджень, оскільки вказане питання має вирішуватися в ході розгляду кримінального провадження № НОМЕР_1 , рішення у якому наразі не прийнято.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка практичний психолог ЗОШ №6 ОСОБА_12 суду пояснила, що у вересні 2017 року її запросили на допит Маргарити у Лубенський відділ поліції. Дізналася, що подав заяву ОСОБА_3 . Потім робила діагностику відносин у сім`ї. На момент листопада 2017 року результати показали про те, що ситуація, що склалася, не задовольняє потреби дитини. Емоційно дитина більше прив`язана до батька, однак ситуація що склалася, викликала у неї депресію і тривожний стан. ОСОБА_3 заперечував, щоб вона працювала з дитиною, тому вона не мала права цього робити. Дитина розрив з матір`ю переживала сильно, сумувала за матір`ю. Дитина не відкрита, на контакт іде важко. Один раз спілкувалася із дитиною при матері. ОСОБА_3 сказав, що у них є свій психолог і вони самі працюють з дитиною. Дитина по суті нічого не відповідала. ОСОБА_5 не казала, що мати застосовувала до неї насильство. Не може сказати, чи піддавалася в даному випадку дитина впливу. До цього всі діагностики у ОСОБА_5 були в нормі. По методиці, на психологічне і фізичне насильство когось із батьків результати не вказували.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка вчитель початкових класів ЗОШ №6 ОСОБА_13 суду пояснила, що навчає ОСОБА_5 з першого класу. Дівчинка дуже відповідальна, добре навчається. За час спору між батьками особливих змін не помічено. На відверті теми ніколи не говорить. З вересня 2017 року дитина проживає з батьком. ОСОБА_1 приблизно один раз на тиждень приходить до школи. Цікавиться навчанням дитини мати. Вона була свідком події коли ОСОБА_3 і ОСОБА_1 розмовляли на підвищених тонах в школі. Вона чула про те, що ОСОБА_3 забороняє ОСОБА_1 спілкуватися із дитиною. Є діти, що самі (по заяві батьків) ходять додому, із згоди батьків. Не думає, що ОСОБА_3 забороняє дитині повернутися до матері. ОСОБА_5 більш охоче спілкується з батьком. З матір`ю не завжди хоче говорити, інколи спілкується. До вересня 2017 року мати завжди приводила дитину до школи, забирала, ходила на збори.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показала, що ОСОБА_3 це її колишній чоловік. У них є спільна дитина із ОСОБА_3 , яка його дуже любить. Їх дитина і ОСОБА_5 дружать між собою. ОСОБА_5 тягнеться до батька, про матір говорити не хоче. Із ОСОБА_3 у неї ніколи конфлікту щодо їх спільної дитини не було. ОСОБА_5 не сприймає нового чоловіка ОСОБА_1 і не хоче з ним жити.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що коли розлучилися ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , то їх дочка ОСОБА_5 залишилася із матір`ю. Конфлікт посилився, коли ОСОБА_1 одружилася, оскільки ОСОБА_5 не сприймає нового чоловіка ОСОБА_1 . Крім цього, мали місце події, пов`язані з побиттям дитини. ОСОБА_5 виявила бажання жити з батьком тому, що він їй ближче. В цьому будинку, де дитина зараз, вона прожила все своє життя. Знає, що і до цих подій ОСОБА_5 дуже любила батька. Якщо зараз дитину повернути матері, то вона буде жити у матері ОСОБА_1 , тобто у бабусі, бо вона не буде жити з новим чоловіком ОСОБА_1 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснила, що ОСОБА_3 її батько. ОСОБА_5 їй часто говорила, що хоче проживати з батьком і не хоче проживати з матір`ю, бо не сприймає її нового чоловіка. У неї самої добрі відносини із батьком. ОСОБА_17 проживає у батька.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснив, що він є помічником депутата Верховної Ради України. ОСОБА_3 звернувся до нього за допомогою з питань захисту дочки. Він був присутнім коли дитину опитували у відділі поліції. Дитина говорила, що мати її побила і вона не бажає проживати з матір`ю. При цьому ніякого тиску на дитину не було. Батько турбується про навчання та оздоровлення дитини. Він з дитиною спілкувався і дівчинка йому говорила, що вона фактично проживає у бабусі (матері ОСОБА_1 ), а ОСОБА_1 її там лише навідувала.

Допитана в судовому засіданні малолітня ОСОБА_18 суду пояснила, що після розлучення батьків вони з матір`ю проживали у бабусі. Потім мати одружилася і вони переїхали жити на квартиру. Коли вона вчила уроки, то мати її побила і вона про це розповіла батькові. Вона захотіла переїхати жити до батька, бо їй було не зручно і неприємно жити із новим материним чоловіком. Коли вона захотіла зустрітися з матір`ю, то батько організував таку зустріч. До матері вона повертатися не хоче. Вона більше любить батька і хоче з ним бути, навіть якщо б і не було у матері нового чоловіка. Це було її рішення, що вона буде жити з батьком.

Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного Службою у справах дітей Лубенської міської ради від 07.06.2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 , чотирикімнатна квартира в якій проживає ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , розміщена на 4-му поверсі 5-ти поверхового будинку, з усіма зручностями, в центрі міста, на час обстеження в квартирі проводиться косметичний ремонт. Для виховання та розвитку дитини обладнано окрему кімнату у якій є місце для сну, навчання, зберігання речей. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_9 - вітчим та ОСОБА_1 - мати. Власником квартири є ОСОБА_9 . В сім`ї панує взаєморозуміння і повага один до одного (а.с.184).

Відповідно до акту обстеження умов проживання складеного Службою у справах дітей Лубенської міської ради від 06.12.2018 року на підставі заяви ОСОБА_3 , будинок, в якому проживає ОСОБА_3 із дочкою ОСОБА_11 , складається з 5 житлових кімнат, кухні, коридору, прихожої, санвузла. Санітарно-гігієнічний стан будинку відмінний. Малолітня дочка ОСОБА_5 має окрему кімнату, облаштовану сучасними меблями, в якій є місце для виконання уроків, відпочинку. В будинку проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_3 - батько та ОСОБА_11 - дочка. Між батьком та дочкою панує взаєморозуміння і повага. Мати дитини ОСОБА_1 з родиною не проживає.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

При вирішенні спору судом з`ясовано думку малолітньої дитини ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що на даний час проживає разом із батьком, з яким у неї добрі відносини і вона хоче залишитися проживати разом з батьком.

Крім цього, судом враховано, що згідно висновку судово - психологічної експертизи від 12.09.2019 року малолітня ОСОБА_11 має високий для її віку інтелектуальний рівень, високий для молодого підлітка рівень розвитку довільності поведінки, почуття власної гідності, самокритичності, усвідомленості власних почуттів, здатності протистояти впливу інших осіб, розвитку самосвідомості та самооцінки. В структурі характеру ОСОБА_11 переважають усталена орієнтованість на відповідність соціально схвалюваним нормам, дисциплінованість, емоційна чутливість, вразливість, комунікабельність, компромісність, орієнтованість на успіх у важливих для неї сферах діяльності, чутливість до відтінків у відношенні з боку оточуючих, потреба в стабільних умовах життя, емоційному комфорті, відчутті захищеності. Психотравмуючими для ОСОБА_11 є обставини, що різко виходять за рамки звичної прогнозованої життєдіяльності, брутальні конфлікти, відчуття безсилля, вимушеного підкорення несприятливим обставинам. В психотравмуючих ситуаціях властиві захисні реакції відмови, витіснення стресових переживань, та думок, обмежувальна поведінка. Функціонування захисних реакцій може зумовити невротичні та неврозоподібні реакції. На момент даного дослідження відношення ОСОБА_11 до матері ОСОБА_1 визначається емоційною напругою, опозиційним ставленням, як до людини, яка не готова до компромісу, є джерелом перешкод для задоволення власних важливих потреб та емоційному комфорту. На момент даного дослідження відношення ОСОБА_11 до батька ОСОБА_3 характеризується високим ступенем особистісної та емоційної привабливості, домінуванням у свідомості позитивного сприймання батька, як людини, що задовольняє потребу у емоційному прийнятті, захисті від життєвих труднощів і небезпек та забезпечить їй психічний комфорт. Залишення ОСОБА_11 за місцем проживання її матері ОСОБА_1 з огляду на конфліктні опозиційні стосунки доньки із матір`ю, стійке негативне ставлення ОСОБА_11 до нинішнього чоловіка матері та умов проживання в квартирі, де мешкає ОСОБА_1 з чоловіком може мати негативний (психотравмуючий) вплив на психологічний стан та емоційну рівновагу малолітньої. З урахуванням вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально психологічних властивостей, конфліктних стосунків із матір`ю ОСОБА_11 , зміна її місця проживання від матері ОСОБА_1 до батька ОСОБА_3 відповідає інтересам психологічного розвитку та емоційного комфорту ОСОБА_11 . Умови виховання ОСОБА_1 , яка на момент даного дослідження орієнтована на дотримання безумовного авторитету старшого, директивне керівництво дитиною можуть негативно вплинути на психологічний стан та розвиток ОСОБА_11 . Характер впливу за умови реалізації зазначеного вище стилю виховання полягає в порушенні емоційного комфорту, підсиленні опозиційних реакцій, обмежувальної поведінки, редукції навичок компромісної поведінки, тобто, може справити негативний вплив на психічний розвиток ОСОБА_11 . Умови виховання ОСОБА_3 мають позитивний вплив на психологічний стан та розвиток ОСОБА_11 , характер зазначеного впливу полягає у стимулюванні психічного розвитку дитини, зростанні упевненості і компетентності ОСОБА_11 у міжособових стосунках, позитивній самооцінці та самосприйманні, зростанні особистої автономності. Оцінка ОСОБА_11 сімейної ситуації, яка склалася у її родині на даний час, залежить від виховного впливу батьків, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.2 а.с. 8-36).

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції ООН «Про захист прав і основних свобод людини» передбачено, що кожна людина, що законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В судовому засіданні встановлено, що дитина емоційно більше схильна до батька.

При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, судом враховано думку малолітньої ОСОБА_11 , яка виявила тверде бажання проживати разом із батьком, обставин справи, які б вказували на те, що вказана думка дитини суперечить її інтересах у даній справі не встановлено.

Суд вважає, що по справі не має підстав, передбачених ст. 161 СК України, які б унеможливлювали передачу дитини на проживання разом із батьком. При цьому, станом на час вирішення спору дитина вже тривалий час проживає разом із батьком.

Таким чином, суд не вбачає і підстав для постановлення рішення всупереч думці дитини згідно ч.3 ст. 171 СК України, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити частково, визначивши місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_5 з ним, звільнивши його від сплати аліментів, що визначені рішенням Апеляційного суду Полтавської області, але не з 14.09.2017 року, як того прохає ОСОБА_3 , а з часу набрання даним рішенням законної сили. Вказаного висновку суд дійшов на тій підставі, що рішенням суду визначається місце проживання дитини разом із ОСОБА_3 , на утриманні якого вона фактично на даний час перебуває, а тому відсутні підстави для подальшого стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

При цьому, суд враховує, що вже стягнуті аліменти з ОСОБА_3 мають нараховуватися до набрання даним рішенням законної сили, оскільки вони стягуються відповідно до такого, що набрало законну силу іншого судового рішення, а самі аліменти фактично є власністю дитини та мають бути використані одержувачем аліментів на утримання дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами домовленості щодо участі матері в утриманні дитини не досягнуто та приймаючи рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), що і є фактично 25% доходу, як заявлено в позовних вимогах ОСОБА_3 , при цьому аліменти мають були стягнуті із часу звернення ОСОБА_3 із зустрічним позовом з 14.02.2018 року, а не з 14.09.2017 року, як заявлено у позовних вимогах, що відповідає ч.1 ст. 191 СК України.

ОСОБА_3 на час подачі позову, як інвалід 2-ї групи був звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір підлягає стягненню на користь держави з позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

ОСОБА_3 при зверненні до суду заявлено три вимоги немайнового характеру, дві з яких судом задоволені повністю, а одна частково, тому стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн. (704,80 грн. + 704,80 грн. + 352, 40 грн.).

Крім того, по справі була призначена та проведена судово-психологічна експертиза, вартість якої оплачена ОСОБА_3 , а тому, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_3 , витрати із залучення експерта, понесені ОСОБА_3 в сумі 9420 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на його користь.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_4 ), третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради (місце знаходження м. Лубни Полтавської області вул. Я.Мудрого,33) про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про визначення місця проживання дитини, припинення сплати аліментів та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_3 за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_4 .

Звільнити ОСОБА_3 від сплати аліментів, що визначені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24 липня 2017 року по цивільній справі №539/223/17 у розмірі 1000 грн. щомісячно на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1762 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 9420 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2020 року.

Суддя Ю.А. Іващенко