Справа № 481/1824/19
Провадж.№ 2/481/24/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Васильченко Н.О.,

за участю секретаря Філіпської Д.О.,

за участю: представника позивача Рудницької А.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 , про стягнення помилково виплачених сум пенсії,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2019 року представник позивача А ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачену пенсію за період з 01.03.2019 року по 30.06.2019 рік у розмірі 8618 гривень 17 копійок та судові витрати у розмірі 1921 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що за результатами аналізу електронних баз даних, проведеного станом на 19.06.2019 року було надано для відпрацювання список особових рахунків для здійснення перевірки на предмет відповідності періодів інвалідності встановленим періодам в розпорядженні. В результаті перевірки було встановлено, що при автоматизованому перерахунку пенсій з 01.03.2019 року термін виплати пенсії по інвалідності відповідача був помилково змінений з 30.11.2018 року на довічно. В наслідок чого за період з 01.03.2019 року по 30.06.2019 року відповідачу безпідставно проводилась виплата пенсії по інвалідності, що призвело до переплати у загальному розмірі 8618,17 грн.

17.02.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки матеріали справи не містять жодних обставин та доказів, за якими можна було встановити, що вказана переплата виникла з його вини.

Під час судового засідання представник позивача підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити покликаючись на викладені в ньому мотиви.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, зазначаючи, що надлишкове нарахування сум пенсії було здійснено не з її вини, отже поверненню не підлягають.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

З виписки акта-огляду медико-соціальної експертної комісії №277214 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має третю групу інвалідності в наслідок загального захворювання. Інвалідність встановлено на період до 01.12.2018 року.

Відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 09.01.2018 року № 57 відповідачу було призначено пенсію по інвалідності з 30.11.2017 року по 30.11.2018 рік, та відповідно до заяви позивача від 09.01.2018 року про призначення/перерахунок пенсії, остання обрала спосіб виплати пенсії через АТ КБ «Приват Банк».

З Рішення № 57 про перерахунок пенсії вбачається, що такий проведено 21.06.2019 року у зв`язку з уточненням даних в ЕПС 01.11.2018, та відповідно до якого призначено пенсію з 01.11.2018 року по 30.11.2018 рік у сумі 1452,00 грн.

В листі Головного управління ПФУ в Миколаївській області №274/04,08 від 16.07.2019 року, адресованому ОСОБА_1 , зазначено про повернення останньою помилково нарахованої пенсії за період з 01.03.2019 року по 30.06.2019 рік у розмірі 8618,17 гривень.

Згідно розрахунку наданого начальником відділу з питань виплати пенсій Т. ОСОБА_3 , сума переплати за період з 01.03.2019 року по 30.06.2019 рік по о/р 57 ОСОБА_1 становить 8618,17 гривень.

Переплату пенсії позивач обґрунтовує рахунковою помилкою та просить на підставі ст.1212 ЦК України стягнути з відповідача безпідставно набуту пенсію в сумі 8618,17 гривень.

Відтак, проаналізувавши надані докази суд приходить до висновку, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

В силу ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 вчинила будь-які зловживання зі свого боку або подала Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області недостовірні дані під час нарахування та виплати їй пенсії.

Щодо тверджень представника позивача про наявність рахункової помилки, суд виходить з наступного.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує позивач, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії.

Таким чином, сам факт того, що в результаті перевірки особових рахунків на предмет відповідності періодів інвалідності встановленим періодам в розпорядженні, за результатом якої було встановлено, що при автоматизованому перерахунку пенсій з 01.03.2019 року термін виплати пенсії по інвалідності відповідача був помилково змінений з «30.11.2018» на «довічно», не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей.

За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 коштів у розмірі 8618,17 грн., як і не встановлено наявності рахункової помилки, зазначена сума, яка є пенсійною виплатою, поверненню Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області не підлягає, тому суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 1212, 1213, 1215 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 , про стягнення помилково виплачених сум пенсії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, адреса місцезнаходження: 54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 25.02.2020 року.

Суддя Н.О. Васильченко