РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2020 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Тордія Е.Н. секретар судових засідань Сергієнко В.С.

номер справи №637/95/20 (2/637/70/20)

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 04 лютого 2020 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , який було зареєстровано, 28 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №8, визначити проживання малолітньої дитини з матір`ю, та стягнення аліментів на утримання їх малолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 2000.00 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різних поглядів на життя та ведення спільного господарства. За час спільного проживання у них виникли непорозуміння, внаслідок чого мали місце сварки, що привели до до нестерпного проживання разом. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них, він не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про неї. З кінця вересня 2019 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися, оскільки вона разом не проживають, спільного бюджету не мають. Збереження шлюбу стало суперечіть їх інтересам. Шлюб носить лише формальний характер, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу не можливі, через різносторонні погляди на життя. Примирення та збереження сім`ї неможливе, оскільки конфлікт між ними не є тимчасовим.

Від шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюб убуде проживати з нею. Відповідач за період часу перебування у шлюбі, в тому числі протягом часу, що вони проживають окремо, не надавав і не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона виховує доньку сама. Їх матеріальне становище доволі скрутне, так як дитина постійно потребує нормального харчування, одягу, піклування, розвитку, коштів на відвідування навчальних закладів. Вона сама не взмозі в повній мірі забезпечити малолітню доньку. Відповідач добровільно сплачувати аліменти на утримання їх дитини відмовляється.

Відповідач є працездатною особою, не офіційно працює на різних роботах та отримує платню, а тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання їх доньки.

В ході розгляду справи позивач змінила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 1000.00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 лютого 2020 року до її повноліття.Також прохала визначити місце проживання їх доньки разом з нею.

Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та прохала змінені позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, та проти задоволення позову розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матірю, та стягнення з нього аліментів, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000.00 грн. на утримання доньки ОСОБА_4 , не заперечував.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

12 лютого 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 25 лютого 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності.

Проти змінених позовних вимог ОСОБА_1 стягнення з нього аліментів на утримання доньки: ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000.00 грн., не заперечував.

Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача, та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва (серія НОМЕР_1 яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, від 28 лютого 2015 року) 28 лютого 2015 року між сторонами укладено шлюб, актовий запис №8.

З свідоцтва ( серія НОМЕР_2 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, від 22 липня 2015 року), ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 та батьками дитини відповідно вказано: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя, подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо, на теперішній час їх родина розпалась та поновити її немає можливості.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд вважає можливим визначити місце проживання доньки разом з матірю.

Стосовно стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд вважає вимоги такими що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину (дітей) до досягнення нею (ними) повноліття.

При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України.

Відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено ,що аліменти у твердій грошовій сумі стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявність інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідач офіційно ніде не працює але має доход від заробітків без оформлення трудових відносин, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000.00 грн., щомісячно починаючи з 04 лютого 2020 року.

Відповідно до ст. 133, 141 Цивільно-процесуального кодексу України судовий збір, суд стягує з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 200, 223, 247, 259-268 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №8 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с.Старовірівка Шевченківського району Харківської області, місце роботи не відоме, інд. код НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилась в с.м.т.Шевченкове Харківської області інд. код НОМЕР_4 , зареєстрованої та мешкаючої АДРЕСА_2 , працює Шевченківський будинок-інтренат, медичний працівник, аліменти на утримання малолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інд. код НОМЕР_5 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 04 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с.Старовірівка Шевченківського району Харківської області, місце роботи не відоме, інд. код НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилась в с.м.т.Шевченкове Харківської області інд. код НОМЕР_4 , зареєстрованої та мешкаючої АДРЕСА_2 , спалчений нею судовий збір в розмірі 840.80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір 840.80 гривень на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , інд. код НОМЕР_3 .

СУДДЯ