УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю секретаря судового засідання Пассер М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Кушнір Алли Іванівни про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України щодо громадянина ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Кушнір Алли Іванівни про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України щодо громадянина ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог, державний виконавець Кушнір А.І. у поданні зазначає, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС перебуває виконавче провадження АСВП № 59798375 з примусового виконання виконавчого листа № 807/1976/15 від 02.03.2016 року, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету заборгованості зі сплати податкового боргу в розмірі 116546,29 грн. Також, вказано, що 14.08.2019 року в порядку ст. ст. 3, 4, 24 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 59798375 з примусового виконання виконавчого листа №807/1976/15 від 02.03.2016 року, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету заборгованості зі сплати податкового боргу в розмірі 116546,29 грн., копію якої направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом. Крім того, державним виконавцем були отримані відповіді на запити до ДФС України, Пенсійного фонду України, МВС України, згідно з якими, транспортні засоби за боржником не зареєстровані, боржник не працює за трудовими чи цивільно-правовими договорами, пенсію не отримує, а також, про те, що у боржника наявні відкриті рахунки. 03.09.2019 року державний виконавець, керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до відповідних банківських установ.

Згідно подання, 22.11.2019 року на адресу відділу надійшло клопотання від ГУ ДФС у Закарпатській області про зверенння до суду з поданням щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Стягувач також повідомив, що ОСОБА_1 здійснює виїзд за межі України.

У поданні також вказано, що 22.11 2019 року державним виконавцем, відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано виклик боржнику на 10.00 год. 02.12.2019 року. Боржник за викликом до державного виконавця не з`явився, про що складено акт державного виконавця та наявне підтвердження про направлення поштовим відправленням виклику боржнику, згідно реєстру рекомендованих листів від 22.11.2019 року, тим самим, як зазначає в поданні державний виконавець Кушнір А.І., встановлено, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документу.

У своєму поданні, державний виконавець Кушнір А.І. вказує, що рішення суду боржником не виконано, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, а також просить суд винести ухвалу, якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених виконавчим документом.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В останнє судове засідання сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, тому суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності сторін.

Дослідивши подання та долучені до нього документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

П. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

З системного аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням», слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випадку на державного чи приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно до імперативних вимог Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Кушнір А.І. не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, а саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Згідно узагальнення, наданого Верховним Судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у Законі України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує головний державний виконавець в поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що подання державного виконавця Кушнір А.І. є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Кушнір Алли Іванівни про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України щодо громадянина ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко