Справа № 274/2526/19 Провадження № 2/0274/736/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.20 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретарів судового засідання Жмурко В.І., Гуменюк О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомПриватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", представником якого є Гусєв П.В. ,
доОСОБА_2 , представником якого є Кравець А.М. ,
провідшкодування шкоди у порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 р. Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 завдані збитки у порядку регресу у розмірі 75 147,91 грн.

Позов обґрунтований тим, що Товариство здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій стороні у дорожньо-транспортній пригоді, винуватцем якої був ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2017 р. у справі № 274/6329/16-п, а відтак до Товариства перейшло право вимоги, яке ця потерпіла сторона мала до ОСОБА_2 .

Ухвалою від 17.05.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням від 21.10.2019 р. позов задоволено.

Ухвалою від 13.11.2019 р. заочне рішення від 21.10.2019 р. скасовано та призначено справу до розгляду.

ОСОБА_2 проти позову заперечив, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не є винуватим у дорожньо-транспортній пригоді, Товариство не надало доказів, які б підтверджували ці обставини, постанова судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2017 р. у справі № 274/6329/16-п такими доказом не є, оскільки нею його не було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом з`ясовано, що між Товариством та ОСОБА_2 було укладено договір (поліс) від 13.07.2016 р. № АЕ/9789254 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого - з 14.07.2016 р. до 13.07.2017 р. включно, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ЗИЛ-ММЗ, д.н.з. НОМЕР_1 (а. с. 18).

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення від 26.12.2016 р. ОСОБА_2 26.12.2016 року о 17:40 на автодорозі Р-31 Бердичів - Хмільник, 14 км + 250 м, керуючи вантажним автомобілем ЗИЛ-ММЗ, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху, не дотримався бокового інтервалу та скоїв зіткнення з вантажним автомобілем "Mercedes Benz", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався назустріч, внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_2 порушив підпункти 2.9 (а), 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за статтями 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначені обставини встановлено постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2017 р. у справі № 274/6329/16-п, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 за статтями 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 17).

26.12.2016 р. до Товариства звернувся ОСОБА_6, який у момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем "Mercedes Benz", д.н.з. НОМЕР_2 , та проінформував про страховий випадок, що підтверджується його поясненнями від 03.01.2017 р. (а. с. 8).

Автомобіль "Mercedes Benz", д.н.з. НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди належав ОСОБА_4 як спадкоємцю ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим Новоселицьким ВРЕР ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області, та свідоцтвом від 22.06.2016 р. про право на спадщину за законом (а. с. 15, 16).

ОСОБА_4 звернулась до Товариства з заявою на виплату (страхового відшкодування) від 09.10.2017 р. (а. с. 9).

З страхового акту від 11.10.2017 р. №67, розрахунку суми страхового відшкодування від 11.10.2017 р. та ремонтної калькуляції № 17-100967 від 30.01.2017 р. випливає, що розмір суми страхового відшкодування, яке належить до виплати ОСОБА_4 , становить 75 147,91 грн. (75 147,91 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 1 000,00 грн. (франшиза) (а. с. 20 -22, 28, 29).

Товариство платіжним дорученням № ЗР062557 від 18.10.2017 р. перерахувало страхове відшкодування у розмірі 75 147,91 грн. за страховим актом від 11.10.2017 р. № 67 на рахунок ОСОБА_4 (а. с. 30).

Згідно з частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом 38.1.1 "а" пункту 38.1 статі 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином Товариство, виплативши ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 75 147,91 грн., набуває право подати регресний позов до ОСОБА_2 на цю ж суму, але за умов, що ОСОБА_2 є винуватим у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, як встановлено вище, постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.05.2017 р. у справі № 274/6329/16-п провадження у справі відносно ОСОБА_2 за статтями 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

У цій постанові відсутні висновки про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто посилання Товариства на зазначену постанову як на доказ винуватості ОСОБА_2 у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та як на доказ керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставним.

За таких обставин вина ОСОБА_2 у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння має бути доведена Товариством іншими доказами.

Між тим, Товариство таких доказів не подало.

Наведене вище обґрунтування відповідає позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.07.2019 р. у справі № 619/2625/15-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/83105394):

"Статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року, який діяв на час розгляду цієї справи, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої вимоги, МТСБУ посилається на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2012 року, як таку, що підтверджує вину ОСОБА_1 в скоєнні ДТП.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили цей довід позивача, оскільки справу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 було закрито через закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, і дійшли правильного висновку, що за таких обставин вина відповідача має бути доведена іншими доказами.

Доводи касаційної скарги про встановлення цим судовим рішенням у справі про адміністративні правопорушення вини ОСОБА_1 у вчинені ДТП спростовуються самим змістом зазначеної постанови, у якій відсутній висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у настанні цієї події".

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Товариства.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька 44, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут