ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2853/20 Справа № 201/3104/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченнко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, відсотків та 3 % річних, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, відсотків та 3 % річних.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, відсотків та 3% річних - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код юридичної особи - 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 1 535 683, 41 дол. США (один мільйон п`ятсот тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят три долари 41 цент), що станом на 02.07.2018р. складає 40 430 695грн. 80Коп., з яких: сума грошових коштів за договором №SAMDN3611 від 02.07.2012р. в розмірі 1 209 427,40 дол.США (один мільйон двісті дев`ять тисяч чотириста двадцять сім дол.США 40 центів), яка обліковується на депозитному рахунку № НОМЕР_2 та нараховані за період з 11.06.2014р. по 02.05.2018р. відсотки в розмірі 326 256,01 дол.США (триста двадцять шість тисяч двісті п`ятдесят шість доларів США 01 цент).

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код юридичної особи - 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) 3 % проценти річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором №SAMDN3611 від 02.07.2012р. у розмірі 1 140 542 грн. 44коп. (один мільйон сто сорок тисяч п`ятсот сорок дві грн. 44 коп.).

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код юридичної особи - 14360570) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8000грн.

Судовий збір, сплачений ОСОБА_1 у більшому розмірі по квитанціям №ПН10143 від 23.02.2017р. (8000грн.), №ПН561 від 01.06.2017р. (2847грн.60коп.), №ПН2778 від 06.10.2017р. (8000грн.), №ПН5503 від 15.02.2018р. (8100грн.) на розрахунковий рахунок 0005, МФО отримувача 805012, код отримувача 37989269, банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, отримувач Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, призначення платежу - судовий збір - повернуто ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_1 ).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2018 року - скасувано та ухвалено нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, відсотків та 3 % річних - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за договором №SAMDN3611 від 02.07.2012 року (Вклад "Депозит VIP") суму вкладу в розмірі 400000,00 дол. США, відсотки за період з 02.07.2012 року по 16.02.2017 року в сумі 162926,03 дол. США, 3% річних за період з 17.02.2017 року по 02.05.2018 року в розмірі 20357,87 дол. США, а всього 583283 (п`ятсот вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят три) дол. США 90 центів.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за договором №SAMDN8607 від 16.08.2012 року (Вклад "Депозит VIP") суму вкладу в розмірі 495000,00 дол. США, відсотки за період з 16.08.2012 року по 16.02.2017 року в сумі 240919,05 дол. США, 3% річних в розмірі 26614,06 дол. США, а всього 762533 (сімсот шістдесят дві тисячі п`ятсот тридцять три) дол. США 11 центів.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року касаційні скарги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лавренкова Наталія Олександрівна, задоволено частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2018 року просить залишити судове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі 201/3104/17 від 02 липня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2012 року між сторонами по справі було укладено договір №SAMDN3611 (Вклад «Депозит VIP») на строк 366 днів до 02.07.2013 року включно. Згідно даного договору було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_2 та видано ощадну книжку № НОМЕР_3 . Сума вкладу за договором становила 400 000 дол.США.

Здійснення ОСОБА_1 операції щодо передачі грошових коштів банку за договором підтверджується квитанцією №15 Tr.N CAGRAGR83683 від 02.07.2012 року, яка підтверджує внесення готівки у розмірі 400 000 доларів США на депозитний рахунок № НОМЕР_2 .

16.08.2012 року між сторонами по справі було укладено договір №SAMDN8607 (Вклад «Депозит VIP») на строк 366 днів до 16.08.2013 року включно. Згідно даного договору було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_4 та видано ощадну книжку № НОМЕР_5 . Сума вкладу за договором становила 895 000 дол.США.

Здійснення ОСОБА_1 операції щодо передачі грошових коштів банку за договором підтверджується квитанцією №375039866 Tr.N CAGRAGR29341 від 16.08.2012 року, яка підтверджує внесення готівки у розмірі 895 000 дол. США на депозитний рахунок № НОМЕР_4 .

Згідно ч.ч.1,2,5,6 статті 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

Згідно пункту 2 договору банківського вкладу №SAMDN3611, аналогічний зміст умови пункту 2 міститься в договорі №SAMDN8607, нарахування відсотків по вкладу починається з дня наступного за днем надходження грошових коштів в банк, та здійснюється за кожен календарний день виходячи з фактичної кількості днів у році за відсотковою ставкою, зазначеною в Таблиці 1. Виплата суми відсотків здійснюється банком в строки визначені періодом нарахування процентів. Клієнт має право отримати нараховані відсотки на раніше 15:00 годин першого банківського робочого дня наступного за датою укладення договору за цілу кількість періодів нарахування, що минули з моменту укладення цього договору. Протягом строку вкладу на суму нарахованих відсотків по вкладу відсотки не нараховуються, окрім випадків зарахування їх на депозитний рахунок вказаний у Таблиці 1. Виплата відсотків по вкладу здійснюється: шляхом зарахування на рахунок для зарахування відсотків по вкладу, зазначеного в Таблиці 1 та відкритому у банку або шляхом видачі готівки в касі Банка. День повернення вкладу в період нарахування відсотків не включається (а.с. № 61,63 т. № 1).

Відповідно до Таблиці 1 до договору банківського вкладу №SAMDN3611, аналогічний зміст умов міститься в Таблиці 1 до договорі №SAMDN8607, відсоткова ставка по договору становить 10 річних, період нарахування 1 місяць.

Згідно із заявою від 02.08.2013 року (а.с.66-67 т.1) ОСОБА_1 доручає банку здійснювати зарахування відсотків по договорам депозитного вкладу № SAMDN3611 та №SAMDN8607 на карту Deposit Card № НОМЕР_6 , строк дії карти по липень 2014 року включно (а.с.59 т.1), тобто за період серпня 2013 року по липень 2014 року включно, зарахування нарахованих банком відсотків за користування вкладом здійснювалося на картковий рахунок вкладника.

Умовами пункту 7 Договорів передбачено, що у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявить банку про повернення вкладу, цей Договір продовжує діяти ще на один рік. Договір продовжується неодноразово без звернення клієнта. При продовженні дії Договору розрахунок відсотків на кожен новий строк проводиться по відсотковій ставці, яка діє у банку для продовжених депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попередньо строку вкладу, без укладення додаткових угод до даного договору.

Тобто, вищезазначеними договорами банківського вкладу №SAMDN3611 від 02.07.2012 року та №SAMDN8607 від 16.08.2012 року передбачено, що договір продовжується неодноразово без звернення клієнта, при продовженні дії договору розрахунок відсотків на кожен новий строк проводиться по відсотковій ставці, яка діє у банку для продовжених депозитних вкладів.

Умовами пункту 16 Договорів передбачено, що сторони мають право достроково розірвати цей договір відповідно до чинного законодавства, повідомив про це іншу сторону за два банківських дня до дати розірвання договору. При розірванні договору за ініціативою банку клієнту повертається сума вкладу та сплачуються відсотки, нараховані в розмірі, передбаченого в Таблиці 1 цього договору, за фактичний термін користування вкладом.

При розірванні договору за ініціативою клієнта до настання строку, вказаного в Таблиці 1, у клієнта виникає зобов`язання повернути банку суму нарахованих відсотків, враховуючи суму фактично сплачених відсотків. В цьому випадку банк здійснює нарахування відсотків на суму вкладу за відсотковою ставкою «На вимогу» за фактичний строк користування вкладом та виплачує клієнту суму вкладу та суму відсотків та ставкою вкладу «На вимогу». Суму надмірно сплачених клієнту відсотків клієнт доручає банку утримати з суми вкладу. Сума нарахованих відсотків за цілу кількість строків вкладу, що минули з моменту укладення договору, вказаних в Таблиці 1, виплачується в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2013 року ОСОБА_1 було подано до банку заяву про розірвання договору банківського вкладу №SAMDN8607 від 16.08.2012 року та виплати суми вкладу по договору (а.с.200 т.1).

Відповідно до заяви на видачу готівки № НОМЕР_7 та квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк», 19.08.2013 року ОСОБА_1 було знято з депозитного рахунку за договором №SAMDN8607 частину коштів у розмірі 400 000 дол.США (а.с.228 т.1), решта суми вкладу 495 000 дол.США ОСОБА_1 знята не була.

Судом першої інстанції встановлено, що з 17.08.2013 року строк дії договору банківського вкладу №SAMDN8607 від 16.08.2012 року, було автоматично пролонговано на новий строк 1 рік і відповідно до заяви ОСОБА_1 від 19.08.2013 року достроково розірвано, відповідні обставини під час розгляду справи були підтверджені сторонами.

З пояснень представника ОСОБА_1 вбачається, що за договором №SAMDN8607 банком було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_4 , а за договором №SAMDN3611 депозитний рахунок № НОМЕР_2 , після розірвання договору № SAMDN8607 залишок коштів по вкладу в суму 495 000 дол.США було зараховано на депозитний рахунок № НОМЕР_2 за договором №SAMDN3611, що не суперечить умовами пункту 2.2.1.11 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», які передбачають, що з урахуванням особливостей програмного забезпечення банку, при продовженні терміну вкладу банк має право змінити номер рахунку без укладення додаткових угод до даного договору, а отже з 19.08.2013 року на депозитному рахунку № НОМЕР_2 обліковувалася загальна сума вкладів по обом договорам.

Відповідні обставини під час розгляду справи не були спростовані банком допустимими та належними доказами, а тому при ухвалені судового рішення враховано судом першої інстанції відповідну обставину як доведену.

Згідно зі ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Розірвання договору носить повідомлювальний характер за його умовами, згода іншої сторони або укладення додаткової угоди про розірвання договору не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Вказана норма кореспондується з положеннями ч.3 ст.1058 ЦК України та ч.1 ст.1075 ЦК України.

Згідно із ч.3 ст.1058 ЦК України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка. Згідно до ч.1 ст.1075 ЦК України, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

02.02.2017 року від ОСОБА_1 на адресу банку було надіслано заяву про розірвання з 17.02.2017 року договорів №SAMDN3611 та №SAMDN8607 та повернення суми вкладу і нарахованих відсотків, відповідна заява була отримана банком (а.с.21-25 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що останнім документом, що містив відомості щодо суми коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_2 є довідка банка №41643644 від 11.06.2014 року, в якій зазначено, що станом на 11.06.2014 року ОСОБА_1 має в ПАТ КБ «ПриватБанк» рахунок, на якому розміщено 1 209 427,40 дол. США.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2018 року клопотання представника позивачки про витребування доказів задоволено та витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» інформацію по рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 за договорами банківського вкладу №SAMDN3611 від 02.07.2012 року та №SAMDN8607 від 16.08.2013 року, за період з дати укладення договорів по 17.05.2018 року (а.с.77 т.2).

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги вищезазначеної ухвали про витребування доказів банком не виконані, тому при ухваленні рішення судом першої інстанції було враховано цю обставину та визнано наявність грошових коштів на рахунках ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи доказами.

Також, з пояснень представника ОСОБА_1 вбачається, що сума 1 209 427,40 дол.США, що розміщена на депозитному рахунку № НОМЕР_2 , складається з залишку суми по вкладам за обома договорами в сумі 895 000 дол. США та нарахованих відсотків.

Також, наявність відповідної суми коштів на рахунку підтверджується виписками банка від 12.04.2018 року про залишок коштів та нараховані відсотки клієнта: №24JRBVQ39DRJE0T0 за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., №GIEAVN9H8B67Q4A1 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. №6AFTDK21BFVP10TS за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. (а.с.55-60 т.2), оригінали були надані до суду для огляду, у зв`язку із чим вони вважаються допустимими та належними доказами, враховуючи, що виписки містять всі необхідні реквізити: дані клієнта, № рахунку, період банківських операцій, посвідчені підписом керівника відділення банку ОСОБА_2 , скріплені печаткою банка, виходячи з чого суд приходить до висновку, що інформація яка міститься у виписках сформована за даними банківського комплексу.

Згідно ч.3 ст.1075 ЦК України, залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За положеннями ч.ч.2,3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Так, згідно заяви ОСОБА_1 від 02.02.2017 року відповідно до пункту 16 договору заявлено вимогу про дострокове розірвання договору №SAMDN8607 від 02.07.2012 року з 17.02.2017 року та виплату суми вкладу, нарахованих відсотків.

Враховуючи, що ПАТ «ПриватБанк» заява вкладника була отримана за два банківські дня до дати розірвання договору, банком не було висловлено заперечень проти вимоги ОСОБА_1 , тобто з 17.02.2017 року договір банківського вкладу №SAMDN8607 від 02.07.2012 року вважається розірваним (ч.3 ст.653 ЦК України) зобов`язання банка по нарахуванню відсотків на суму вкладу за ставкою визначеною договором припинені та у банка виникає зобов`язання виконати умови договору щодо повернення суми вкладу, нарахованих відсотків за ставкою по вкладу «На вимогу» (п.16 договору).

Доводи представника ОСОБА_1 про те, що договір не може вважатися розірваним, оскільки банк не виконав свої зобов`язання, а тому відсотки повинні бути нараховані за ставкою передбаченою договором, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги, оскільки з Наказу №07 від 05.01.2004 року затвердженого головою Правління Банку ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.88 т.2) вбачається, що з 06.01.2004 року була затверджена відсоткова ставка по вкладам "На вимогу" у гривні, долар США та Євро у розмірі 1,0% річних, а відповідно до витягу Протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 року встановлена відсоткову ставка "До запитання" - 0,01% річних з 04.05.2017 року (а.с.89 т.2).

З наданого ОСОБА_1 розрахунку відсотків на суму вкладу вбачається, що станом на 02.05.2018 року (а.с.38 т.2) розрахунок відсотків здійснено за період з 11.06.2014 року по 02.05.2018 року, виходячи з суми вкладу 1 209 427,40 дол.США та відсоткової ставки в розмірі 10% річних.

Оскільки, представником банку не заперечувалися вказані ОСОБА_1 в розрахунку періоди, за які здійснено нарахування відсотків, сума вкладу, на яку здійснено нарахування, та при перевірці розрахунку суми відсотків, яка підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції керувався періодами визначені позивачкою, та визначив, що стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають відсотки, які нараховані на суму вкладу 1 209 427,40 дол.США за наступним розрахунком:

-за період з 11.06.2014р. - 02.07.2014р. (21 день) за відсотковою ставкою 10% річних

1 209 427,40 х0,000274 (розмір 10% ставки за один день нарахування) х 21 =6959,05 дол.США;

-за період з 03.07.2014р. - 03.07.2015р. (365 днів) за відсотковою ставкою 10% річних

1 209 427,40 х 0,000274 (розмір 10% ставки за один день нарахування) х 365= 120 954,83 дол.США;

-за період з 04.07.2015р. - 04.07.2016р. (366 днів) за відсотковою ставкою 10% річних

1 209 427,40 х0,000273 (розмір 10% ставки за один день нарахування) х 366 =120 843,57 дол.США;

-за період з 05.07.2016р. - 16.02.2017р. (226 днів) за відсотковою ставкою 10% річних

1 209 427,40 х0,000274 (розмір 10% ставки за один день нарахування) х 226 =74 892,58 дол.США;

-за період з 17.02.2017р. -03.05.2017р. (75 днів) за відсотковою ставкою 1% річних

1 209 427,40 х0,0000274 (розмір 1% ставки за один день нарахування) х 75 =2485,37 дол.США;

-за період з 04.05.2017р. по 02.05.2018р. (364 дні) за відсотковою ставкою 0,01% річних

1209 427,40 х 0,01%/366 х 364= 120,61 дол.США

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,що стягненню підлягає сума відсотків нарахована за період з 11.06.2014 року - 02.05.2018 року в розмірі 326256,01дол.США, а загалом, та враховуючи, що договір №SAMDN8607 від 16.08.2012 року було розірвано з 19.08.2013 року та залишок коштів вкладу зараховано на депозитний рахунок по договору №SAMDN3611, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму грошових коштів лише за договором №SAMDN3611 від 02.07.2012 року в розмірі 1 209 427,40 дол. США, які обліковуються на депозитному рахунку № НОМЕР_2 та нараховані відсотки в розмірі 326 256,01 дол.США, що складає 1 535 683, 41 дол.США, що станом на день винесення рішення за курсом НБУ на 02.07.2018 року (а.с.100 т.2) в гривневому еквіваленті становить 40 430 695грн. 80коп. (1 535 683, 41 дол.США х 26,327494 = 40 430 695грн. 80коп.).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що представником банку не заперечувалися вказані ОСОБА_1 в розрахунку періоди, за які здійснено нарахування відсотків, сума вкладу, на яку здійснено нарахування, та при перевірці розрахунку суми відсотків, яка підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк», суд керувався періодами визначені позивачкою, у зв`язку із чим необхідно стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів лише за договором №SAMDN3611 від 02.07.2012 року в розмірі 1 209 427,40 дол. США, які обліковуються на депозитному рахунку № НОМЕР_2 та нараховані відсотки в розмірі 326 256,01 дол.США, що складає 1 535 683, 41 дол.США, що станом на день винесення рішення за курсом НБУ на 02.07.2018 року (а.с.100 т.2) в гривневому еквіваленті становить 40 430 695грн. 80коп. (1 535 683, 41 дол.США х 26,327494 = 40 430 695грн. 80 коп.).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягненням з ПАТ КБ «ПриватБанк» 3% річних від простроченої суми за прострочення виконання грошових зобов`язань в розмірі 1 583 949,73 грн..

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст. 526, 1058 ЦК України зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

Як встановлено судом першої інстанції раніше, кінцевою датою виконання грошових зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк» за договорами №SAMDN3611 від 02.07.2012 року згідно заяви ОСОБА_1 від 02.02.2017 року було 17.02.2017 року, тобто станом на дату ухвалення рішення банком не було виконано зобов`язань за договором по поверненню суми грошових коштів, які обліковуються на депозитному рахунку № НОМЕР_2 , тобто з 17.02.2017 року банком прострочено виконання грошового зобов`язання, та враховуючи, що останні уточнення суми позовних вимог ОСОБА_1 наведені станом на 02.05.2018 року, період прострочення, за який повинно бути розраховано суму 3% річних становить 438 дні.

Враховуючи роз`яснення викладені 07.01.2014 року Верховним Судом України щодо практики застосування ст.625 ЦК України (Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві), а саме, що: «Три відсотки річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов`язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Частиною 6 ст.1061 ЦК України встановлено, що проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У зв`язку з цим необхідно враховувати, що у випадку збільшення вкладу на суму невитребуваних процентів, проценти, які стягуються у зв`язку з простроченням повернення вкладу, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховуються на всю суму вкладу, збільшеного на суму невитребуваних процентів».

З матеріалів справи вбачається, що з розрахунку 3% річних (а.с.38 т.2), який було надано ОСОБА_1 , вбачається, що розрахунок 3% річних за період прострочення 438 днів проводиться виходячи із суми 1 678 554,61 дол.США (сума депозиту + розраховані позивачкою відсотки за період з 11.06.2014р. - 02.05.2018р.), однак з урахуванням вищевикладеного, судом першої інстанції правомірно вважано відповідній розрахунок помилковим та зазначено, що 3% річних слід розраховувати виходячи із 1 209 427,40 дол.США.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України унормовані питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання і з огляду на правову природу 3% річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті Україні - гривні. Зазначена правова позиція висловлена ВСУ у постанові № 6-997цс16 від 21.09.2016р.

Тобто, сума 3% річних за прострочення виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових зобов`язань повинна бути розрахована, а саме: сума заборгованості по вкладу в гривнях станом на 02.05.2018 року складає 31 681 734,45 грн. (1 209 427,40 дол. США* 26,194648 (курс долара США до гривні станом на 02.05.2018р.), а отже сума санкцій (3% річних) дорівнює 1 140 542,44 грн., виходячи з розрахунку: 31 681 734,45 грн. х 3 х 438/365/100 = 1 140 542,44 грн.

Щодо пояснень представника банку про застосування наслідків спливу спеціальної позовної давності один рік, оскільки ОСОБА_1 нараховує 3% річних за період з 18.02.2017 року по 02.05.2018 року, що становить 438 днів.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст.ст. 256, 257 ЦК України).

Обмеження, які стосуються строків стягнення неустойки - позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України) та обмеження, що стосуються розміру неустойки - штрафу, пені (ст. 551 ЦК України), проте ОСОБА_1 не заявлялися вимоги про стягнення неустойки.

Зважаючи на те, що передбачені ч.2 ст.625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання не є неустойкою, положення про скорочену позовну давність в один рік стосується лише вимог про стягнення неустойки і не регулює стягнення боргу з урахуванням відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), який може бути збільшений за домовленістю сторін (ст. 259 ЦК України).

Відтак, обґрунтування пояснень представник банку з посиланням на правові норми, які регулюють строки спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені, не знайшли свої підтверджень, оскільки ці строки на які посилається представник банку стосуються строків стягнення неустойки та обмеження, що стосуються розміру неустойки - штрафу, пені, проте ОСОБА_1 не заявлялися вимоги про стягнення неустойки.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що у судовому засіданні 07.06.2018 року при з`ясуванні обставин, представником позивача на запитання головуючого, з яких складових сум складається сума 1 209 427,40 доларів США були надані пояснення, що дана сума складається з залишку суми по обома вкладами у розмірі 895 000.00 доларів США та нарахованих відсотків, що на думку позивача підтверджується копіями виписок за період з 2014 року по 2016 рік і сума депозитних коштів по двум договорам після зняття 400 000 доларів США мала становити 895 000,00 доларів США , вважають що позивачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, що окрім 895 000,00 доларів США (кошти за двома депозитними договорами після зняття 400 000 дол. США ) позивачем вносились ще будь-які кошти, які б утворили спірну суму - 1 209 427,40 доларів США, колегія суддів ставиться критично з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2018 року клопотання представника позивачки про витребування доказів задоволено та витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» інформацію по рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 за договорами банківського вкладу №SAMDN3611 від 02.07.2012 року та №SAMDN8607 від 16.08.2013 року, за період з дати укладення договорів по 17.05.2018 року, однак вимоги вищезазначеної ухвали банком виконані не були.

Згідно із ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

У зв`язку із чим, судом першої інстанції правомірно враховано, що складовими частинами суми 1 209 427,40 доларів США є залишок суми по обома вкладам у розмірі 895 000.00 доларів США та нарахованих відсотків, що на думку позивача підтверджується копіями виписок за період з 2014 року по 2016 рік.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що судом першої інстанції вірно зазначено про те, що три відсотки річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов`язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів, проте судом було взято до розрахунку сума у розмірі 1209427,40 доларів США, в той час, що сума вкладу, як було встановлено у ході розгляду справи складала 895 000,00 доларів США і слід було би розраховувати виходячи із суми заборгованості по вкладу в гривнях, яка складає 23 440 050,00 грн. станом на 02.05.2018 року. (895 000,00 доларів СШАх26,19 - курс долара станом на 02.05.2018 року, колегія суддів ставиться критично з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що кінцевою датою виконання грошових зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк» за договорами №SAMDN3611 від 02.07.2012 року згідно заяви ОСОБА_1 від 02.02.2017 року було 17.02.2017 року, тобто станом на дату ухвалення рішення банком не було виконано зобов`язань за договором по поверненню суми грошових коштів, які обліковуються на депозитному рахунку № НОМЕР_2 , тобто з 17.02.2017 року банком прострочено виконання грошового зобов`язання, та враховуючи, що останні уточнення суми позовних вимог ОСОБА_1 наведені станом на 02.05.2018 року, період прострочення, за який повинно бути розраховано суму 3% річних становить 438 дні.

З розрахунку 3% річних (а.с.38 т.2), який було надано ОСОБА_1 , вбачається, що розрахунок 3% річних за період прострочення 438 днів проводиться виходячи із суми 1678 554,61 дол.США (сума депозиту + розраховані позивачкою відсотки за період з 11.06.2014р. - 02.05.2018р.), однак з урахуванням вищевикладеного, судом першої інстанції правомірно вважано відповідній розрахунок помилковим та зазначено, що 3% річних слід розраховувати виходячи із 1 209 427,40 дол.США.

Тобто, сума 3% річних за прострочення виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових зобов`язань повинна бути розрахована, а саме: сума заборгованості по вкладу в гривнях станом на 02.05.2018 року складає 31 681 734,45 грн. (1 209 427,40 дол. США* 26,194648 (курс долара США до гривні станом на 02.05.2018р.), а отже сума санкцій (3% річних) дорівнює 1 140 542,44 грн., виходячи з розрахунку: 31 681 734,45 грн. х 3 х 438/365/100 = 1 140 542,44 грн.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича