Провадження № 2/760/2156/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

представника відповідача 2 - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фучика 1» до ОСОБА_2 , Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження та ордеру, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів і просить:

- визнати недійсним Розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №810 від 17 грудня 2013 року « Про закріплення, як службової житлової площі, за комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та надання її як службової їх працівнику;

- визнати недійсним ордер № 011369 від 19 грудня 2013 року на право зайняття службового житлового приміщення АДРЕСА_1 , виданий відповідачу.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року провадження в справі було зупинено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Ухвалою суду від 29 травня 2020 року провадження у справі було поновлено за клопотанням представник відповідача - Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Після поновлення провадження у справі, вона призначалася до розгляду 5 разів, а саме: на 24 червня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 07 вересня 2020 року, 22 вересня 2020 року та 05 жовтня 2020 року.

Жодного разу представник позивача у судові засідання не з`явився, не повідомляючи суд про причини неявки.

Будь-яких клопотань та заяв в цей період до суду не подавала.

Повістка на 18 серпня 2020 року, яка направлялась на адресу позивача, повернулась до суду без вручення в зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно з витягу із сайту АТ «Укрпошта», що є офіційним сайтом вбачається, що відправлення № 837 про виклик позивача в судове засідання 22 вересня 2020 року не вручено під час відправки.

Судові повістки на 07 вересня 2020 року, 22 вересня 2020 року, 05 жовтня 2020 року направлялись представнику позивача на вказаний нею номер телефону, підтвердження отримання містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

На виконання даної вимоги закону, на офіційному веб-сайті судової влади України були розміщені повідомлення про виклик позивача до суду.

Повідомлення про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України є належним повідомленням.

/ т. 1; а.с. 221;227, 230, 232; 239, 241, 242, 244; т. 2; а.с. 1 - 2, 5, 7 /

Не дивлячись на це, представник позивача у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд до відома не поставила.

Заяви про розгляд справи в її відсутності також не подавала.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення позивача та його представника про розгляд справи.

З урахуванням цього суд вважає, що позивач, будучи ініціатором даного судового провадження, обізнаний про розгляд справи, правом участі в судових засіданнях не скористався, не з`являючись до суду та не проявляючи зацікавленості в розгляді справи.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивача в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

За змістом ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В свою чергу, відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме:

- повторна неявка позивача поспіль у судове засідання;

- належне повідомлення позивача про час розгляду справи;

- відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду;

- неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті;

- відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Суд враховує, що з точки зору процесуального законодавства суд не зобов`язаний врахувати поважність причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 22 травня 2019 року в справі № №61-36375св18, зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача або його представника, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності.

Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Виходячи з цього та викладеного вище, повторної неявки представника позивача в судові засідання, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Суд при цьому виходить з того, що розглянути справу в відсутності представника позивача суд позбавлений можливості.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного вище суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.49,223, 257 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фучика 1» до ОСОБА_2 , Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження та ордеру залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 18 листопада 2020 року.

Суддя Л. А. Шереметьєва