ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/629/20Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/817/978/20 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 609/629/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2020 року, ухваленого суддею Ковтуновичем О.В., повний текст якого складено 04 вересня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Шумської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно:

- земельну ділянку площею 1,4645 га за кадастровим номером :01:001:1334 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області;

- земельну ділянку площею 0,4044 га за кадастровим номером :01:001:0724 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивачки - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на таке майно:

- Ѕ земельної ділянки площею 1,4645 га. за кадастровим номером :01:001:1334 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області;

- Ѕ земельної ділянки площею 0,4044 га. за кадастровим номером :01:001:0724 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області;

- земельну ділянку площею 0,6154 га за кадастровим номером :01:001:0771 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області;

- земельну ділянку площею 2,0664 га за кадастровим номером :01:001:0113 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області;

- земельну ділянку площею 2,7255 га за кадастровим номером :01:001:0119 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області;

- земельну ділянку площею 0,2055 га за кадастровим номером :01:001:0762 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області; земельну ділянку площею 1,5799 га за кадастровим номером :01:001:0066 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області;

- земельну ділянку площею 0,3415 га. за кадастровим номером :01:001:0725 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області.

Вказала, що спадщину після смерті померлих вона прийняла у відповідності до ст.1268 ЦК України, оскільки на день їх смерті проживала із ними в одному господарстві. Позивачка зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак, їй було відмовлено.

Враховуючи наведене, позивачка просила позов задоволити та визнати за нею, як спадкоємцем першої та другої черги спадкування за законом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - ОСОБА_3 та брата - ОСОБА_4 .

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про відсутність спору про право на спадкування, є безпідставним. Звертає увагу, що обраний позивачкою спосіб захисту порушених прав, шляхом визнання права власності на спадкове майно, за наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідає вимогам статті 16 ЦК України. Зазначила, що під час судового засідання не розуміла достатньою мірою запитання суду щодо місця проживання, оскільки вважала, що її запитують про зареєстроване місце проживання - по паспорту, а не фактичне. Крім того, суд не постановив ухвали про відмову у прийнятті визнання позову відповідачем.

Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Крім того, апелянт ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що свою апеляційну скаргу підтримує.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно повторного свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_1 від 21 травня 2019 року, що видане Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.8).

Померлому ОСОБА_3 належало таке майно:

- земельна ділянка площею 1,4645 га. за кадастровим номером :01:001:1334 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_3 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 388192 від 28 липня 2005 року;

- земельна ділянка площею 0,4044 га. за кадастровим номером :01:001:0724 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_3 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 388192 від 28 липня 2005 року (а.с.26).

Згідно свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_2 від 21 лютого 2019 року, що видане Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.9).

Померлому ОСОБА_4 належало таке майно:

- Ѕ земельної ділянки площею 1,4645 га. за кадастровим номером :01:001:1334 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_3 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 388192 від 28 липня 2005 року;

- Ѕ земельної ділянки площею 0,4044 га. за кадастровим номером :01:001:0724 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_3 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 388192 від 28 липня 2005 року;

- земельна ділянка площею 0,6154 га. за кадастровим номером :01:001:0771 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі розпорядження Шумської РДА № 291-од від 07 вересня 2016 року згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вланості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 71047361 від 21 жовтня 2016 року;

- земельна ділянка площею 2,0664 га. за кадастровим номером :01:001:0113 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі розпорядження Шумської РДА № 291-од від 07 вересня 2016 року згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вланості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 71055110 від 21 жовтня 2016 року;

- земельна ділянка площею 2,7255 га. за кадастровим номером :01:001:0119 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі розпорядження Шумської РДА № 335-од від 07 жовтня 2016 року згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вланості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 72487319 від 08 листопада 2016 року;

- земельна ділянка площею 0,2055 га. за кадастровим номером :01:001:0762 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі розпорядження Шумської РДА № 335-од від 7 жовтня 2016 року згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вланості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 72482568 від 08 листопада 2016 року;

- земельна ділянка площею 1,5799 га. за кадастровим номером :01:001:0066 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 217, виданого Шумською державною нотаріальною конторою 10 травня 2016 року згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вланості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 59006337 від 13 травня 2016 року;

- земельна ділянка площею 0,3415 га. за кадастровим номером :01:001:0725 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області та зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 219, виданого Шумською державною нотаріальною конторою 10 травня 2016 року згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав вланості на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 59015680 від 13 травня 2016 року (а.с. 10-15).

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 являється батьком позивача, а померлий ОСОБА_4 - братом позивача.

Вказане стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 12 травня 1981 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20 червня 1971 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 06 жовтня 1990 року.

З довідки № 232 від 26 травня 2020 року, виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . З покійним ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ними постійно проживала без реєстрації позивачка ОСОБА_1 , яка здійснювала їх догляд і поховання (а.с.24).

Як вбачається із листа про роз`яснення щодо порядку спадкування від 23 січня 2020 року №16/01-16, виданого приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. на усну заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавців, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду, оскільки не подано документів, що підтверджують родинні відносини з померлими (а.с.25).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, а також батьки спадкодавця.

У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а згідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно листа про роз`яснення щодо порядку спадкування від 23 січня 2020 року № 16/01-16, виданого приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Т.В., вбачається, що на усну заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавців рекомендовано звернутися до суду, оскільки не подано документів, що підтверджують родинні відносини з померлими.

Апеляційний суд вважає, що вказане роз`яснення щодо порядку спадкування не може розцінюватись, як обґрунтована відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , виходячи з наступних підстав.

Спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, як зазначено у ч. 1 ст. 1297 ЦК України.

Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок).

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно п.2.1 гл. 10 Порядку, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), серед інших, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Пунктом 3 глави 13 Порядку, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в листі про роз`яснення щодо порядку спадкування від 23 січня 2020 року № 16/01-16 зазначено, що ОСОБА_1 звернулася з усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа не заводилася, ОСОБА_1 не подано документів про родинні відносини з померлим.

При цьому, згідно звукозапису судового засідання від 04 вересня 2020 року (10:44:40) встановлено, що ОСОБА_1 до нотаріуса не зверталася, доручення на представлення своїх інтересів нікому на видавала.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що 23 січня 2020 року приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки поданий ОСОБА_1 лист про роз`яснення щодо порядку спадкування не є належним та достатнім доказом, який свідчить про відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, яким є належно мотивована постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесена у відповідності до ч.4 ст.49 Закону України «Про нотаріат».

Апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта про те, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не надано доказів прийняття спадщини після смерті батька і брата.

Так, в листі про роз`яснення щодо порядку спадкування від 23 січня 2020 року № 16/01-16 зазначено, що ОСОБА_1 не подано документів про родинні відносини з померлим. В той же час в матеріалах справи наявні документи, які встановлюють родині відносини спадкодавців із спадкоємцем.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність спору про право на спадкування. Вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно, також, за даних обставин, не може бути задоволена, оскільки ЦК України передбачений інший порядок її оформлення. Підставою для звернення особи до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування є порушення, не визнання, оспорювання права особи або неможливість оформлення спадкоємцем спадкових прав у нотаріуса.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Оскільки у даній справі відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва і перешкод для його отримання немає, позов не підлягає задоволенню.

Такий висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 24 липня 2019 у справі № 2-6322/04.

Разом з тим, апеляційний суд критично оцінює довідку № 232 від 26 травня 2020 року, видану Шумською міською радою Тернопільської області, оскільки під час судового засідання (звукозапис від 04 вересня 2020 року 10:39:10) позивач зазначила, що з 2006 року проживає по місцю своєї реєстрації у селі Тилявка Шумського району Тернопільської області.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2020 року Шумський міський голова Плетюк В. подав до суду заяву, в якій не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.40).

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Колегія суддів зазначає, що хоча судом першої інстанції не постановлялося ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, однак, зміст винесеного рішення свідчить про фактичне його неприйняття судом.

Також, лише за даної обставини апеляційний суд не може скасувати по суті законне та обґрунтоване рішення суду.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 16 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді