РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/342/20

Провадження № 22-ц/4815/813/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Кучина Н.Г.

Дата ухвалення повного тексту рішення 13 травня 2020 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

за участю сторін та їх представників

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційними скаргами Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органу державної влади,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними діями органу державної влади.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 17-2889/16-16-СГ від 13.07.2016 року. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність було погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного Кодексу України, про що свідчить висновок №746/82-17 від 27.02.2017 р. про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з зазначенням в п.10 про погодження як підсумкової оцінки проекту землеустрою. У відповідності до ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державним кадастровим реєстратором було здійснено реєстрацію заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, перевірено відповідність поданих документів вимогам законодавства, здійснено внесення відомостей до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці площею 1, 413 га, щодо якої розроблено проект землеустрою. Відповідно про реєстрацію даної земельної ділянки свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 14.03.2017 року.Згодом, після проведення вищезгаданої державної реєстрації вказаної земельної ділянки, що відбулась за заявою позивача ОСОБА_1 , площею 1,4130 га та присвоєння кадастрового номера цій земельній ділянці № :01:014:0050 з Публічної кадастрової карти дана земельна ділянка незаконно зникла, а на місці зареєстрованої в порядку визначеному чинним законодавством позивачем ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,4130 га з`явилась земельна ділянка вже площею 1.45 га з тим же кадастровим номером, який був присвоєний земельній ділянці, зареєстрованій за заявою позивача ОСОБА_1 , а саме :01:014:0050. Власником даної ділянки у відповідному державному реєстрі був вказаний громадянин ОСОБА_3 ..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 30 998 (тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідно до ст. 25 БК України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Таким чином, на казначейство не може бути покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди, яка була заподіяна позивачу.

Крім того зазначає, що неотримання ОСОБА_1 земельної ділянки у власність не може напряму ототожнюватись із завданою йому майновою шкодою, оскільки реальної майнової шкоди позивач не зазнав.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, у позивача право власності на земельну ділянку не виникало, а тому він не зазнав матеріальних втрат щодо майна якого у нього ніколи не було, а наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, підставою для стягнення збитків з держави є факти неправомірних дій державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, яка встановлена експертною грошовою оцінкою.

Посилається на неправильність визначення судом вартості спірної земельної ділянки і відповідно спричиненої йому шкоди та просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позовну вимогу щодо стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди, з врахуванням зменшення розміру позовної вимоги до 760000 грн.

В поданому на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відзиві, головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області зазначає, що право власності на земельну ділянку не виникало, а тому ОСОБА_1 не зазнав матеріальних втрат щодо майна якого у нього ніколи не було, а наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Починаючи процедуру отримання безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_1 не міг передбачити будь-якого доходу від бажаної земельної ділянки, оскільки розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивне рішення про надання її у власність.

З огляду на наведене просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В поданому на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відзиві, головне управління Держгеокадастру у Рівненській області зазначає, що право власності на земельну ділянку не виникало, а тому ОСОБА_1 не зазнав матеріальних втрат щодо майна якого у нього ніколи не було, а наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

З огляду на наведене просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В поданому на апеляційну скаргу головного управління Держгеокадастру у Рівненській області відзиві, ОСОБА_1 зазначає, що при обрахунку розміру завданої шкоди застосовується експертна грошова оцінка земельної ділянки, обмеження щодо проведення такої оцінки в даній справі відсутні та не підтвердженні жодними доказами.

З огляду на наведене просить апеляційну скаргу головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишити без задоволення, арішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позовну вимогу щодо стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди, з врахуванням зменшення розміру позовної вимоги до 760000 грн.

В поданому на апеляційну скаргу головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області відзиві, ОСОБА_1 зазначає, що підставою для стягнення збитків з держави є факти неправомірних дій державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

З огляду на наведене просить апеляційну скаргу головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській областізалишити без задоволення, арішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позовну вимогу щодо стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди, з врахуванням зменшення розміру позовної вимоги до 760000 грн.

Представник ГУ ДКС України в Рівненській області в судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу, а також апеляційну скаргу ГУ ДГК України в Рівненській області та просила їх задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Представник ГУ ДГК України в Рівненській області в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, а також апеляційну скаргу ГУ ДКС України в Рівненській області та просив їх задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив задовольнити її вимоги, а апеляційні скарги ГУ ДКС України в Рівненській області та ГУ ДГК України в Рівненській області залишити без задоволення.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №17-2889/16-16-СГ від 16.07.2016 року про дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 видано раніше за наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №17-951/16-17-СГ від 29.03.2017 року, яким дозволено ОСОБА_3 розробити документацію із землеустрою на спірну земельну ділянку, чим було порушено права позивача. Визначаючи розмір спричиненої шкоди позивачу суд виходив із нормативної оцінки земельної ділянки на яку претендував позивач.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 84 ЗК України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення зокрема особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, 13 липня 2016 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №17-2889/16-16-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (орієнтовний розмір земельної ділянки - 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства) у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району.

Виготовлений фізичною особою-підприємцем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність погоджено відповідним висновком №746/82-17 від 27.02.2017 року ( а.с.9)

14 березня 2017 року державним кадастровим реєстратором відділу у Рівненському районі Міськрайонного управління у Рівненському районі та в м. Рівне Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області зареєстровано заяву ОСОБА_1 про внесення відомостей до Державного земельного кадастру і присвоєно відповідний кадастровий номер земельній ділянці площею 1,413 га, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району, - :01:014:0050. Ця обставина засвідчена витягом №НВ-017 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.03.2017 року, що наданий на заяву від 2 березня 2017 року ЗВ-017.( а.с.10)

29 березня 2017 року, Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області було видано наказ №17-951/16-17-СГ про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району. Орієнтовна площа становить 1, 45 га. Кадастровий номер ділянки :01:014::0050, тобто той самий, що і на ділянку площею 1, 413 га.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 19 червня 2018 року у справі № 570/2301/18 визнано протиправним та скасовано наказ №17-1510/16-17-СГ від 17.05.2017 року Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 1,45 га на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району ОСОБА_3 .

Зобов`язано державного кадастрового реєстратора Відділу у Рівненському районі Міськрайонного управління у Рівненському районі та м. Рівне Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області скасувати записи у Поземельній книзі про зареєстровану земельну ділянку площею 1,45 га на ім`я ОСОБА_3 із кадастровим номером :01:014:0050, що знаходиться на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району.

Скасовано державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 1, 45 га з кадастровим номером :01:014:0050, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району.

Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову в частині визнання неправомірними дій Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_3 та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №9-17-951/16-17-СГ від 29.03.2017 року. ( а.с. 39-42).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Неправомірність видання ГУ ДГК в Рівненській області наказу № 17-1510/16-17-СГ від 17.05.2017 року також відмічена і в акті перевірки Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 01.03.2018 року №119/3-18-0.12.

Отже, твердження апелянтів ГУ ДКС України в Рівненській області та ГУ ДГК в Рівненській області в тій частині, що дії ГУ ДГК не визнані неправомірними, не заслуговують на увагу.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст.1166 України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Оскільки неправомірність видання ГУ ДГК в Рівненській області наказу № 17-1510/16-17-СГ від 17.05.2017 року підтверджена, то доведенню підлягає наявність шкоди позивачу від дії цього наказу, однак на думку колегії суддів, її в розумінні ст.22 ЦК України позивачем не доведено.

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з позовної заяви та правової позиції зайнятої позивачем в даній цивільній справі, він стверджує, що шкода завдана внаслідок неправомірного наказу ДГК виразилась в незаконному позбавленню його ОСОБА_1 можливості завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства.(т.1 а.с.4)

До такого висновку дійшов і місцевий суд в оскарженому рішенні (т.1 а.с. 175).

Такі твердження позивача та висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

В Постанові Апеляційного суду Рівненської області від 19 червня 2018 року у справі № 570/2301/18 зазначено, що порушені права ОСОБА_1 на земельну ділянку підлягають відновленню через визнання протиправним та скасування наказу № 17-1510/16-17-СГ від 17.05.2017 року ГУ ДГК у Рівненській області. Зобов`язано відповідача скасувати записи у Поземельній книзі про зареєстровану земельну ділянку площею 1, 45 га на ім`я ОСОБА_3 із кадастровим номером :01:014:0050, та скасовано державну реєстрацію речових прав за ОСОБА_3 на цю ж земельну ділянку площею, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району.

Отже, як вбачається зі змісту зазначеної вище Постанови від 19 червня 2018 року у справі № 570/2301/18, право ОСОБА_1 завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства було відновлено, однак не вбачається з матеріалів справи, що він нею скористався протягом майже двох років з часу ухвалення.

Скасований судом наказ ГУ ДГК в Рівненській області № 17-1510/16-17-СГ від 17.05.2017 року за час своєї дії не призвів до безповоротної втрати можливості приватизувати вибрану ОСОБА_1 земельну ділянку або будь-яку іншу за цільовим призначенням і в межах норм на приватизацію.

Слід зазначити, що безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності проводиться за цільовим призначенням, тобто для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, а не є комерційною діяльністю з метою отримання доходу від продажу цієї ділянки за ринковими цінами, тому ототожнення позивачем розміру ринкової вартості спірної земельної ділянки зі спричиненими йому збитками не ґрунтується на будь-яких нормах закону, на які він посилався.

Надання відповідачем ГУ ДГК дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку.

З огляду на норму ст.22 ЦК України, не отримання у власність земельної ділянки на яку претендував ОСОБА_1 , як зазначено вище не є доходом, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) та не є втратами, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

ОСОБА_1 не міг зазнати втрат через знищення чи пошкодження майна, оскільки спірна земельна ділянка йому не належала та не була в його користуванні.

Відповідно до ст.. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а саме можливості завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки, ОСОБА_1 не обґрунтовував та саме з цих підстав позов не заявляв.

Отже, ОСОБА_1 не довів, що наказом ГУ ДГК, яким порушено його право на можливість завершити процедуру одержання безоплатно у власність земельної ділянки :01:014:0050 йому завдано матеріальну шкоду, зокрема в розмірі її ринкової вартості, при відсутності такого ринку землі в Україні внаслідок існуючого мораторію.

Оскільки позивачем не доведено спричинення матеріальної шкоди, то відповідно колегія суддів не вдається перевірки його розміру визначеного позивачем.

Кожен з апелянтів частково підтвердив наведені в апеляційних скаргах мотиви для скасування чи зміни оскарженого рішення місцевого суду, яке однак не може залишатись чинним з підстав викладених вище.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в даній категорії справ.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в виді сплаченого судового збору за подання апеляційних скарг ГУ ДГК та ГУ ДКС по 1261,2 грн. кожним (т.1 а.с.219, 244) підлягають компенсації за рахунок держави в порядку встановленому КМ України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2020 року скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Понесені судові витрати Головному управлінню Держгеокадастру у Рівненській області, Головному управлінню Державної казначейської служби України -компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому КМ України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич