Справа № 183/2863/18
№ 2/183/205/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Щербини С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії, вселення у житлове приміщення, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

18 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії, вселення у житлове приміщення.
Ухвалою суду від 21 травня 2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.

05 червня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії, вселення у житлове приміщення.
Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року відкрите провадження у справі.
21 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Ухвалою суду від 14 березня 2019 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії, вселення у житлове приміщення та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням були об`єднані в одне провадження.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те. що з 14 травня 2004 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 .

28 листопада 2017 року шлюб між ним і ОСОБА_1 було розірвано.

У відповідності до ордеру № 34 від 13.04.2006 р., виданого Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району, ОСОБА_1 та членам її родини: чоловіку ОСОБА_1 , сину ОСОБА_3 була надана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Договір найму житлового приміщення був укладений між Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, як наймодавцем і ОСОБА_4 , як наймачем.

ОСОБА_1 зазначив, що він зареєстрований в зазначеному житловому приміщенні, постійно проживав в квартирі, підтримував житло в належному стані, сплачував комунальні платежі.

Він є військовим пенсіонером, ветераном військової служби, працює на посаді охоронця ТОВ НВФ «Дніпротехсервіс», іншого житла не має.

Після розірвання шлюбу у 2017 році, між ним та колишньою дружиною, з ініціативи останньої, стали виникати суперечки щодо користування квартирою.

ОСОБА_1 в позові посилався на те, що 03.01.2018 р. він прийшов до квартири, та не зміг відчинити вхідні двері, в наступному він з`ясував, що замок був замінений. На його телефонні дзвінки колишня дружина не відповідала, в зв`язку з чим, він змушений був звертатися до поліції.

13.01.2018 р. та 15.01.2018 р. він також звертався до поліції з приводу неправомірних дій відповідача щодо перешкоджання користуватися житлом, також, звертався з зазначеного приводу з заявами до органів місцевої влади.

З зазначеного часу ОСОБА_1 не допускає його до житлового приміщення, в зв`язку з чим, він не має можливості користуватися своїми речами, тощо.

В зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи ст.ст. 61, 62, 64 ЖК України, ОСОБА_1 в своїй заяві просив суд:

-зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ним, ОСОБА_1 житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , надавши йому, ОСОБА_1 безперешкодний доступ до зазначеного житлового приміщення;
-зобов`язати ОСОБА_1 передати йому, ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
-вселити його, ОСОБА_1 в житлове приміщення - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що з листопада 2017 року її колишній чоловік - ОСОБА_1 не проживає в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки виїхав до іншого місця проживання.
Вона вважає, що відповідач втратив інтерес до квартири, не цікавиться її станом, не сплачує комунальні платежі, також, висуває їй пропозицію про те, що він зніметься з реєстраційного обліку в квартирі, якщо вона сплатить йому певну грошову суму.
В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 без поважних причин не користується квартирою понад шість місяців, він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. .
Враховуючи наведене, посилаючись на приписи ст.ст. 71,72 ЖК України, ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, зазначені в заяві, просили суд задовольнити вимоги. Позовні вимоги відповідача ОСОБА_1 не визнали, посилаючись на те, що відсутні підстави для застосування приписів ст.ст. 71,72 ЖК України, оскільки ОСОБА_1 не має можливості користуватися спірним житлом, оскільки йому чиняться перешкоди з боку відповідача, яка змінила замки не вхідних дверях.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, зазначили, що останній втратив інтерес до квартири, проживає з іншою жінкою, ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Заявлені ними позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилалися на те, що ОСОБА_1 без поважних причин понад шість місяців не користується спірним житлом, в зв`язку з чим, може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Представник третьої особи - Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі.
Заслухавши сторони, представників сторін, показання свідка, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до нижченаведеного.
Судом встановлено, що 14 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , актовий запис № 90, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 було присвоєне прізвище ОСОБА_7 .
Судом встановлено, що увідповідності до ордеру № 34 від 13.04.2006 р., виданого Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району, ОСОБА_1 та членам її родини: чоловіку ОСОБА_1 , сину ОСОБА_3 була надана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР.
Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними.
У відповідності до Типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, між Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, як наймодавцем і ОСОБА_4 , як наймачем укладений договір найму квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно приписів ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Згідно відмітки в паспорті громадянина України, ОСОБА_1 зареєстрований у спірному житловому приміщенні, що не заперечувалося відповідачем.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право користування житловим приміщенням, з приводу якого виник спір.

Встановлено, що 28 листопада 2017 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.
Судом встановлено, що 03.01.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою, в якій він просить притягнути до відповідальності свою колишню дружину ОСОБА_1 , яка самовільно змінила замок на вхідних дверях квартири, в зв`язку з чим, він не може забрати свої речі. Висновком від 12.01.2018 р. матеріали списані до справ відділу поліції, заявнику рекомендовано звернутися до суду в цивільно-правовому порядку.
13.01.2018 р. ОСОБА_1 повторно звернувся до Новомосковського відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою, в якій він просить притягнути до відповідальності свою колишню дружину ОСОБА_1 , яка самовільно змінила замок на вхідних дверях квартири, в зв`язку з чим, він не може забрати свої речі. Висновком від 16.01.2018 р. матеріали списані до справ відділу поліції, заявнику рекомендовано звернутися до суду в цивільно-правовому порядку.
15.01.2018 р. ОСОБА_1 ще раз звернувся до Новомосковського відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою, в якій він просить притягнути до відповідальності свою колишню дружину ОСОБА_1 , яка перешкоджає йому користуватися житловим приміщенням квартирою за адресою АДРЕСА_1 . Висновком від 16.01.2018 р. матеріали списані до справ відділу поліції, заявнику рекомендовано звернутися до суду в цивільно-правовому порядку
Крім того, 05.02.2018 р. ОСОБА_1 звертався з питанням про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням до голови юридичної та правової комісії Гвардійської селищної ради.
12.03.2018 р. комісією за участю депутата селищної ради складений акт, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 самовільно змінила замки на вхідних дверях квартири за адресою АДРЕСА_1 , не передала ключі від квартири ОСОБА_1 , який зареєстрований в зазначеному житловому приміщенні.
29.03.2018 р. комісією за участю депутата селищної ради та представників Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району складений акт, відповідно до якого встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та її колишній чоловік ОСОБА_1 . Встановлено, що ОСОБА_1 самовільно змінила замки на вхідних дверях квартири. ОСОБА_1 проживає в гаражі № НОМЕР_1 (кооператив «Самара»).
Оцінивши надані ОСОБА_1 докази, суд приходить до висновку, що ним доведений той факт, що відповідач ОСОБА_1 перешкоджає йому користуватися житловим приміщенням.
Згідно ст. 1 ЖК України, відповідно до Конституції України, громадяни України мають право на житло.
Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселеним із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом.
На підставі ст. 15 ЦК України, 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до приписів ст. 16 ЦК України, 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення;
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
В зв`язку з наведеним, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 , суд приходить до нижченаведеного.
На підставі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:
1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в медичних закладах або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в медичних закладах, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою;
2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;
3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях;
4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків;
5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них;
6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому;
7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.
Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання.

У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк.

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як зазначалося вище, на обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_1 понад шість місяців, без поважних причин не користується спірним житловим приміщенням.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_1 перебуває в дружніх відносинах, ОСОБА_1 знає як колишнього чоловіка останньої. Їй відомо, що ОСОБА_1 з січня 2018 року не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вона бачила, як ОСОБА_1 виносив свої речі з будинку. На початку 2018 року ОСОБА_1 повідомила, що в неї в квартирі був пошкоджений замок від вхідних дверей, в зв`язку з чим, вона замінила замок.
На підтвердження вимог, позивач ОСОБА_1 надала суду акт перевірки житлових умов від 15.08.2018 р., відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 з грудня 2017 року не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в житловому приміщенні відсутні його особисті речі.
Суд приходить до висновку, що надані докази не можуть бути підставою для визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 чинить ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою, змінила замки на вхідних дверях квартири, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 не має можливості користуватися квартирою з поважних причин, в зв`язку з чим, відсутні підстави для застосування судом вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України та визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В зв`язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії, вселення у житлове приміщення задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , надавши ОСОБА_1 безперешкодний доступ до зазначеного житлового приміщення.
Зобов`язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Вселити ОСОБА_1 в житлове приміщення - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1 409,60 грн.(одна тисяча чотириста дев`ять грн. 00 коп.)

Учасники справи:
-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-третя особа: Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Гвардійське, вул. Ювілейна, будинок 8.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 19 лютого 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький