_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5226/16-ц
Провадження № 4-с/947/28/20
УХВАЛА

21.02.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі :

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Капсамун Олега Васильовича,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Капсамун Олега Васильовича,та просить визнати неправомірною (протиправною) та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Капсамун Олега Васильовича про розшук майна боржника від 08.12.2017 року у виконавчому провадженні ВП №53717022, відповідно до якої оголошено у розшук транспортний засіб: легковий автомобіль марки CHEVROLET AVEO, 2007 року виготовлення, реєстраційний (державний) номер (державний номерний знак) НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник заявника адвокат Север`янов Д.І. у судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив задовольнити.

Старший державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Капсамун Олег Васильович у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, надав відзив в якому просив відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

27.12.2016 року Київським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі 520/5226/16-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованості за теплову енергію у розмірі 15 804,69 грн.

06.04.2017 року старшим державним виконавцем Органу ДВС Капсамун Олегом Васильовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №53717022) із примусового виконання виконавчого документу- судового наказу у справі 520/5226/16-ц про стягнення із ОСОБА_1 .

08.12.2017 року старшим державним виконавцем Органу ДВС Капсамун О.В. було винесено постанову про розшук майна боржника, відповідно до якої було оголошено в розшук майно ОСОБА_1 : транспортний засіб марки CHEVROLET AVEO, 2007 року виготовлення, реєстраційний (державний) номер НОМЕР_1 .

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2, ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням.

Надаючи оцінку обгрунтованості дій державного виконавця, суд керується Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 1 з позначкою 1, частини 1, статті 3 Закону, судові накази, підлягають примусовому виконанню у тому числі.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Подання виконавчого документа стягувачем до відповідного органу державної виконавчої служби щодо його примусового здійснення є правом та волевиявленням стягувача, на що державний виконавець не має ніякого права та можливості вплинути.

Згідно частини 1 статті 27 Закону - Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Примусове виконання рішення, виконавчого документу визначеним статтею З Закону розпочинається з моменту відкриття такого виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого документа поданого стягувачем за його заявою.

Згідно частини 9 статті 27 Закону - Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, необхідність стягнення виконавчого збору та обов`язок боржника його сплатити виникає вже при відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону - реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП), порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Згідно відомостей та інформації яка міститься в АСВП встановлено.

В провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 06.04.2017 (дата відкриття виконавчого провадження № 53717022) по 27.06.2019 (дата закриття виконавчого провадження № 53717022) перебувало виконавче провадження № 53717022 з примусового здійснення судовий наказ № 520/5226/16-ц виданий 27.12.2016 Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» грошових коштів у розмірі 15 804,69 грн.

Згідно статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В ході проведених виконавчих дій державним виконавцем було встановлено з наданої йому інформації, що боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , належить транспортний засіб, а саме: легковий автомобіль марки CHEVROLET AVEO, 2007 року виготовлення, реєстраційний (державний) номер (державний номерний знак) НОМЕР_1 . Місцезнаходження транспортного засобу боржника відділу було невідомо.

Станом на 08.12.2017 повідомлень від стягувача щодо виконання боржником своїх зобов`язань покладених на нього судовим наказом № 520/5226/16-д виданий 27.12.2016 Київським районним судом міста Одеси, до відділу не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Враховуючи викладене, 08.12.2017 державним виконавцем відділу, з метою з`ясування місцезнаходження транспортного засобу боржника, винесено постанову про розшук майна боржника.

Таким чином, оголошення у розшук транспортного засобу боржника, проведено державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені цим Законом.

27.06.2019 державним виконавцем відділу, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону, по виконавчому провадженню № 53717022 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві та матеріали виконавчого провадження передані на зберігання до архіву.

Таким чином, виконавчий документ повернутий стягувану, у зв`язку з тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку та відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Статтею 40 Закону на момент повернення виконавчого документа стягувачеві, не було передбачено скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання, у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч. 1 ст. 37 Закону.

Жодною нормою Закону та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, не передбачено зняття розшуку майна, тому керуючись принципами аналогії права та зважаючи на те, що за своїм внутрішнім змістом «розшук» є обмеженням права власності особи та громадянина, тому до норм про зняття розшуку з майна мають застосовуватися правила та норми, які застосовуються для зняття арешту.

На теперішній час порядок зняття арешту з майна регулюється статтею 59 Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавші, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9)підстави, передбачені пунктом Г розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, порядок зняття арешту по завершеним виконавчим провадження чітко визначено у п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Згідно повідомлення КП «Теплопостачання міста Одеси» від 21.11.2019 № 02.01- 21-706 вбачається, що ОСОБА_1 сплатив основний борг у розмірі 15300,68 грн та судовий збір у розмірі 689,00 грн - 15.05.2019 року.

Згідно із ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV в редакції від 1999 року, у разі закінчення виконавчогопровадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як зазначив державний виконавець у поданому до суду 11.01.2020 року відзиві на скаргу, підстави для скасування вказаного арешту відсутні, з урахуванням несплатою боржником виконавчого збору.

Суд приходить до висновку, що скаржником не представлені достатні письмові докази, сукупність яких довела б неправомірність дій державного виконавця і, відповідно, обґрунтування скасування постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 53717022 від 08 .12.2017 року.

Керуючись ст. 77-78, 81, 450-451, 447, 450 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Капсамун Олега Васильовича та скасуванні постанови про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 53717022 від 08.12.2017 року щодо оголошення в розшук транспортного засобу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали суду буде складено у строк до 26.02. 2020 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.