Справа № 754/1146/20
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2020 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Таран Н.Г., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 754/1146/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, моральної шкоди,

В с т а н о в и в :

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходиться вищевказана позовна заява. 13.02.2020 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, де позивач просить суд: вжити по справі заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс», в розмірі заявлених позовних вимог на суму 124870,10 грн. В обґрунтування вказаної заяви посилається на те, що його письмові вимоги по сплаті боргу ігноруються відповідачем, у зв`язку з чим у нього наявна обґрунтована підозра того, що відповідач буде вчиняти умисні дії по ухиленню від сплати заборгованості по заробітній платі та буде умисно не виконувати рішення суду. Тому, для забезпечення можливості виконання рішення суду, необхідно накласти арешт на грошові кошти та інше майно відповідача на суму заявлених позовних вимог, за рахунок яких буде забезпечено належне виконання рішення суду на стадії виконавчого провадження.

Дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частино. 1 статті 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Зі змісту пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У частині першій статті 81 ЦПК України, закріплений обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Таким чином звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача законодавцем на сторону позивача покладений обов`язок надати суду докази наявності у відповідача такого майна або коштів, чи відкритих у банківських установах рахунків тощо, його місцезнаходження.

Однак, в заяві про забезпечення позову відсутні будь-які докази належності Товариству з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс», на праві власності будь-якого рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, чи відкритих у банківських установах рахунків.

Крім того, заявником не надано доказів про вартість майна, на яке він просить накласти арешт, тому неможливо виконати вимогу ст. 152 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення позову заявленим вимогам.

А самі лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Положеннями ч.1 ст.153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заява про забезпечення позову є такою, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 754/1146/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, моральної шкоди - повернути.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Г. Таран