КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Апеляційне провадження № 22-з/824/958/2020
У Х В А Л А

31 грудня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Нежури В.А., Сержанюка А.С.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про повернення судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв`язку з його виконанням, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв`язку з його виконанням залишено баз задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. На підтвердження сплати судового збору до апеляційної скарги додана роздруківка квитанції № 460135944, з якої вбачається, що ОСОБА_2 сплатила 1 078,78 грн., одержувач: court.go.ua, МСС одержувача: 9211.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали.

На адресу Київського апеляційного суду, 02 січня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків. до якої додано дублікат квитанції № від 29 серпня 2019 року, та роздруківку квитанції № від 29 серпня 2019 року завірені підписом та печаткою АТ «Універсал Банк».

Однак, надані квитанції не містили відомостей щодо встановлених реквізитів, а саме: не містили інформації про призначення платежу, не вказано отримувача коштів, банк отримувача, МФО (код банку отримувача), рахунок отримувача коштів, не зазначено код отримувача за ЄДРПОУ, код класифікації доходів бюджету.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року ОСОБА_1 продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

До Київського апеляційного суду, 23 січня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги до якої було додано квитанцію про сплату судового збору № ПН893788 від 20 січня 2020 року. Із вказаної квитанції вбачається, що судовий збір сплачено у встановленому законом порядку та розмірі на платіжні реквізити Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року - без змін.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 30 листопада 2020 року надійшла заява про повернення судового збору сплаченого згідно квитанції monobank № від 29 серпня 2019 року у розмірі 1 078,78 грн.

Клопотання ОСОБА_2 мотивовано тим, що ухвалою Київського апеляційного суду про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги квитанцію № від 29 серпня 2019 року було визнано неналежним доказом сплати судового збору, тому ОСОБА_1 сплатив судовий збір в іншому банку та надав квитанцію про сплату судового збору № ПН893788 від 20 січня 2020 року. На думку заявника, судовий збір сплачено в подвійному розмірі, а тому надмірно сплачений судовий збір підлягає поверненню.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про повернення судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як роз`яснено п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

За правилами ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Абзацом 4 п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Порядок повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Так, пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 42 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати» від 17 жовтня 2014 року, при поверненні суми судового збору поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа, копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.

Як вбачається з матеріалів справи, квитанції № від 29 серпня 2019 року подані ОСОБА_1 та роздруківка цієї квитанції, що додана до заяви про повернення судового збору не містить інформації про призначення платежу; не вказано отримувача коштів, банк отримувача, МФО (код банку отримувача), рахунок отримувача коштів, не зазначено код отримувача за ЄДРПОУ, код класифікації доходів бюджету, тому не є належним доказом, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та його зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України.

За відсутності належного доказу сплати судового збору та зарахування його до Державного бюджету України, судовий збір не може бути повернутий особі, яка його сплатила.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про повернення судового збору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді В.А. Нежура

А.С. Сержанюк