Провадження №6/522/1282/19
У Х В А Л А

25 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Науменка А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Звонецької І.М.,

розглянувши матеріали цивільної справи за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59855383 з примусового виконання виконавчого листа № 522/16061/18 виданого 09.08.2018 року Приморським районним судом м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити подання в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича закрито. Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог п. 15.11 Перехідних положень.

Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, з наступних підстав: «Згідно ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, вичерпний перелік яких зазначено у даній статті відповідно до буквального змісту кожного з пунктів.

Пунктом 31 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Аналіз змісту частини першої статті 353 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, зокрема, в одних випадках вживається слово: «відмови» (пункти 1, 2, 4, 7, 10 та ін.), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (пункти 3, 6, 12 та ін.).

Тлумачення пункту 31 частини першої статті 353 ЦПК України свідчить, що законодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Як вбачається з апеляційної скарги, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., всупереч ст. 353 ЦПК України, ставить питання щодо скасування ухвали суду про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Право на суд, одним із принципів якого є право доступу до правосуддя в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, може бути обмежено з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності, застосовуючи відповідні правові засоби, передбачені процесуальним законом».

Згідно до п. 15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України, подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню;.

Відповідно до ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року має бути повернута заявнику.

Керуючись ст.ст. 3, 353, п. 15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя: А.В. Науменко