Справа № 305/1814/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 лютого 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Куштан Б.П.,

секретаря: Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Рахівського районного суду від 04 вересня 2018 року у справі №305/1814/16-ц (Головуючий: Ємчук В.Е.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Державна реєстраційна служба Рахівської міської ради, виконавчий комітет Рахівської міської ради Закарпатської області, державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Куцик М.М. про визнання права на об`єкт незавершеного будівництва.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 02 липня 2002 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбано у власність у рівних частках по Ѕ житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на будинок було зареєстровано у Рахівському районному БТІ. Даний будинок за попередньою домовленістю співвласників було придбано з метою його реконструкції у нежиле приміщення (магазин), для чого було замовлено і розроблено проект реконструкції існуючого житлового будинку під магазин в АДРЕСА_2 , погоджений у відділі містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Рахівської державної адміністрації. Незважаючи на те, що зі змісту зазначеного проекту реконструкції будинку замовником проекту виступає ОСОБА_5 , а фактично цей проект замовлявся і розроблявся за згодою і в інтересах обох співвласників, у тому числі позивача. За домовленістю між співвласниками при придбанні будинку реконструкції будинку планувалося здійснити спільними зусиллями і коштами власників у рівних частках, що відповідає їх часткам у праві спільної часткової власності на придбаний будинок. На даний час роботи з реконструкції будинку повністю не завершено, а ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва становить 95%. Всупереч домовленості про спільну реконструкцію будинку, всі витрати з реконструкції (будівництва) будинку, зокрема на придбання матеріалів, залучення спеціалістів і оплату будівництва здійснювалися виключно коштом позивача, а ОСОБА_5 участі у будівництві не приймав, витрат з реконструкції не здійснював. Проте, як стало відомо позивачу у 2006 році право власності на об`єкт незавершеного будівництва (нежитловий будинок у АДРЕСА_2 ) було зареєстровано за ОСОБА_5 , внаслідок чого останній став одноосібним власником цього об`єкту. При цьому позивач не надавав згоди на реєстрацію права власності на інших прав ОСОБА_5 .. Право власності позивача на частку у первісно придбаному спільно з ОСОБА_5 жилому будинку (до його реконструкції) не припинено, а згідно Державного акту про право приватної власності на землю позивач є власником земельної ділянки площею 0,0048 га на якій розташований спірний об`єкт незавершеного будівництва.

У 2016 році ОСОБА_5 помер.

Відповідачі, які є сином та дружиною ОСОБА_5 , не лише не визнають факту здійснення позивачем власними зусиллями і за власний рахунок реконструкції будинку, а й не визнають будь-яке право позивача на цей об`єкт, вважаючи його особистою власністю як спадкоємців. Оскільки, спірний об`єкт незавершеного будівництва створений в результаті реконструкції придбаного спільно з ОСОБА_5 житлового будинку виключно власними зусиллями і за власний рахунок позивача, а ОСОБА_5 не брав участі в організації й витратах, пов`язаних з будівництвом (реконструкцією) будинку, тобто створенні існуючого об`єкта незавершеного будівництва, тому ОСОБА_5 не набув права власності на частку у незавершеному будівництві будинку, що виключає необхідність поділу (визначення часток) цього об`єкту незавершеного будівництва. Відповідачі ні за життя ОСОБА_5 , ні після його смерті не брали участі у витратах з будівництва (реконструкції) будинку, тому у порядку спадкоємства також не набули прав власності на частку у незавершеному будівництвом будинку, що виключає необхідність поділу (визначення часток) цього об`єкту незавершеного будівництва. Виходячи з наведеного, відповідачам як спадкоємцям ОСОБА_5 належить грошова компенсація вартості частки житлового будинку, придбаного ОСОБА_5 і позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2002 року 4 000 гривень з урахуванням інфляційних втрат від знецінення грошей.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати за собою право на об`єкт незавершеного будівництва будинок АДРЕСА_2 , скасувати у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_5 на об`єкт незавершеного будівництва будинок АДРЕСА_2 , вчинений згідно рішення про державну реєстрацію права власності від 28.07.2006 року на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ 786164 від 03.04.2006 року, виданого виконкомом Рахівської міської ради. Стягнути з позивача на користь відповідачів грошову компенсацію вартості частки ОСОБА_5 у житловому будинку, придбаного на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Юраш Н.І. за реєстровим номером 87 від 02.07.2002 року, з урахуванням інфляційних втрат за період з 02.07.2002 року по 30.10.2016 року у сумі 17 488,16 грн..

22 листопада 2017 року ОСОБА_4 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що йому стало відомо, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 , який є предметом спору.

Вважає, що діями відповідачів порушується його право власності на об`єкт незавершеного будівництва, а тому просив визнати право на об`єкт незавершеного будівництва будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 , скасувати у Державному реєстрі прав власності ОСОБА_5 на об`єкт незавершеного будівництва - будинок АДРЕСА_2 , стягнути з позивача на користь відповідачів грошову компенсацію вартості частки ОСОБА_5 у житловому будинку, придбаного на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2002 року з урахуванням інфляційних втрат за період з 02.07.2002 року по 30.10.2016 року в сумі 17 488,16 гривні, визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради від 29.03.2006 року за №40 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.08.2017 року у спадковій справі №305/2016 за №2-1239 та №2-1238 від 11.08.2017 року.

Рішенням Рахівського районного суду від 04 вересня 2018 року позов задоволено, із урахуванням ухвали цього ж суду від 19 жовтня 2018 року про виправлення описок, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради від 29 березня 2006 року за №40 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Скасовано у Державному реєстрі прав власності ОСОБА_5 на об`єкт незавершеного будівництва - будинок АДРЕСА_2 .

Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2017 року у спадковій справі №305/2016 за №2-1238 на ім`я ОСОБА_3 та №2-1239 на ім`я ОСОБА_2 .

Визнано право на об`єкт незавершеного будівництва будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 , мешканцем АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки ОСОБА_5 у житловому будинку, придбаного на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2002 року, в сумі 4 000 гривень та інфляційних втрат за період з 02.07.2002 року по 30.10.2016 року в сумі 17 488,16 гривні.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, яка таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Леміш М.О., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 , яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу жилого будинку від 02.07.2002 року ОСОБА_7 (продавець) продала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (покупці) належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 , жилою площею 22,2 кв.м. загальною площею 41,8 кв.м. і який розташований на земельній ділянці площею 0,0096 га, що належить продавцю на підставі Державного акту. Продаж будинку здійснюється за 8 000 грн., які покупці сплатили продавцю до підписання цього договору. Із даного договору вбачається, що одним із покупців був ОСОБА_8 , хоча прізвище позивача згідно з паспортом громадянина України є ОСОБА_4 , і сторонами не оспорюється факт купівлі позивачем частки будинку, що являється предметом позову.

Державними актами на право приватної власності на землю стверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу ВАА №192603 від 02 липня 2002 року передається кожному у приватну власність земельна ділянка площею 0,0048 га, на території Рахівської міської ради, по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, які зареєстровані в Книзі записів відповідно за №№385, 384 виданих 31 липня 2002 року.

Договір купівлі-продажу від 02.07.2002 року укладений на час дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року і відповідно належав на праві спільної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4 відповідно до ст.112 ЦК України.

Згідно із витягу з рішення від 31 липня 2002 року №92 виконавчого комітету Рахівської міської ради «Про надання дозволу на реконструкцію будинку» надано підприємцю ОСОБА_5 дозвіл на реконструкцію власного існуючого житлового будинку у АДРЕСА_2 на земельній ділянці 0,0096 га (яка згідно Державних актів на право приватної власності на землю належить ОСОБА_9 та ОСОБА_5 по 0,0048 га) під магазин (а.с.100 Т.2).

Рішенням сьомої сесії четвертого скликання Рахівської міської ради від 31 липня 2003 року «Про зміну цільового призначення земельних ділянок» вирішено затвердити розроблений відповідно до рішення виконкому Рахівської міської ради від 31.07 .2002 року №92 проект зміни цільового призначення земельної ділянки загальною площею 0,0096 га земель приватної власності гр. ОСОБА_5 , мешканцю АДРЕСА_4 (державний акт на право приватної власності на землю ІУ-ЗК №034001-0,0048 га) та ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_3 (державний акт на право приватної власності на землю ІУ-ЗК №002000-0,0048 га) із земель, наданих для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в землі комерційного призначення, для будівництва магазину, а земельна ділянка розташована АДРЕСА_2 (а.с.106 Т.2).

Враховуючи те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 надавались і оформлялись дозвільні документи на реконструкцію магазину і станом на 2006 рік будівля магазину після реконструкції була у спільній, частковій власності, а тому рішення виконкому Рахівської міської ради №40 від 29 березня 2006 року про оформлення права власності за ОСОБА_5 у цілому не можна визнати законним і судом обґрунтовано визнано таке рішення недійсним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах проекту зміни цільового призначення земельної ділянки знаходиться заява ОСОБА_4 про надання згоди на будівництво магазину ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 площею 0,0048 га від 22.07.2002 року не свідчить про відмову або припинення його права як на земельну ділянку, так і на збудоване на ній майно, оскільки переобладнання будинку здійснювалося за домовленістю співвласників.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Судова колегія констатує, що поясненнями свідків та наданими ОСОБА_4 письмовими доказами, а саме накладними на придбані будівельні матеріали, які наявні в матеріалах справи, стверджується здійснення позивачем будівництва магазину та обслуговування цієї будівлі відповідно до договору про надання послуг із регулярного збирання, вивезення та розміщення твердих побутових відходів, платником якого є дружина ОСОБА_4 ОСОБА_10 .

Згідно робочого проекту системи автоматичної пожежної сигналізації приміщень магазину ПП ОСОБА_5 вбачається, що його замовником був ОСОБА_5 і з акту перевірки протипожежного стану магазину «Промтовари» ПП ОСОБА_5 вбачається, що саме в його присутності проводилася перевірка і йому необхідно було усувати порушення вимог протипожежної безпеки.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, із врахуванням доказів, наданих сторонами, що реконструкція та переобладнання будівлі магазину здійснювалося за домовленістю співвласників і частки у праві спільної часткової власності є рівними відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки, рішення Рахівської міської ради про реєстрацію нежитлової будівлі магазину, що знаходиться у АДРЕСА_2 у цілому за ОСОБА_5 є незаконним, так як порушуються права іншого співвласника - ОСОБА_4 , а відповідно і майно не може належати до спадкового майна, у цілому, а до дружини ОСОБА_3 та сина ОСОБА_2 , як спадкоємців, переходить право власності на Ѕ його частини.

Таким чином, підлягає визнанню недійним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я ОСОБА_3 , 11.08.2017 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Кицкою М.М. у спадковій справі №305/2016, зареєстроване в реєстрі за №2-1238 та Свідоцтво про право на спадщину за законом, що було видане на ім`я ОСОБА_2 , 11.08.2017 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Кицкою М.М. у спадковій справі №305/2016, зареєстроване в реєстрі за №2-1239.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині визнання права на об`єкт незавершеного будівництва будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 та стягнення з позивача на користь відповідачів грошову компенсацію вартості частки ОСОБА_5 у житловому будинку підлягає скасуванню у відповідності до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким визнати право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 по Ѕ частинці та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по Ѕ частині, а у решті рішення суду слід залишити без змін із вищезазначених підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду від 04 вересня 2018 року у частині визнання права на об`єкт незавершеного будівництва будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 та стягнення з позивача на користь відповідачів грошову компенсацію вартості частки ОСОБА_5 у житловому будинку скасувати і визнати право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 по Ѕ частині та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по Ѕ частині.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой