Справа № 606/1408/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі Пасько І.Б.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката - Стройванса В.Л.

представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Островської О.Н.

розглянувши у відкритомуу судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на 9/20 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . що реально складаються з кухні(1-3) - площею 13,4 кв.м., житлової кімнати (1-4) - площею 18,2 кв.м, та Ѕ сараю за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтуваннявимог позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 20.02.2013 року склав заповіт, яким заповів йому все своє майно ОСОБА_1 . У встановленому законом порядку вона прийняв спадщину. Рішенням Теребовлянського районного суду від 10.01.2013 року договір довічного утримання від 17.07.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. Рішенням Теребовлянського районного суду від 10.09.2013 року визнано недійсною та скасовано реєстрацію права власності на домоволодіння реєстраційний номер 19221822, за адресою АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_2 , виданого на підставі договору довічного утримання від 17.07.2007 року. А також рішенням Теребовлянського районного суду від 29.10.2014 року поділенодомоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та виділено ОСОБА_3 9/20 ідеальних долей спірних приміщень домоволодіння у відповідності до технічного паспорта на домоволодіння та згідно до варіанту поділу № 1 додатку № 3 висновку експерта за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи № 631/14-22 від 22 травня 2014 року, що реально становить із житлового будинку - кухня (1-3) площею 13.4 кв.м вартістю 21887 грн. 00 коп., житлова кімната (1-4) площею 18.2 кв.м вартістю 29727 грн. 00 коп., із господарських приміщень : сарай "Б" вартістю 4295 грн. 00 коп., 1/2 сараю "В" вартістю 11772 грн. 00 коп., що разом становить 67681 грн. 00 коп; та виділено ОСОБА_2 11/20 ідеальних долей спірних приміщень домоволодіння. Постановою нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що відсутня реєстрація на 9/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на ім"я померлого ОСОБА_3 , а також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 13.12.2019 року 1/2 частка будинку зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 17.07.2007 року. Посилаючись на наведене просив задовольнити позов.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просила їх задоволити.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Судом встановлено, що рішенням Теребовлянського районного суду від 10.01.2013 року розірвано договір довічного утримання (догляду) серії ВЕТ № 350645, укладений 17.07.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшковою Н.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №7174.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 10.09.2013 року визнано недійсною та скасовано реєстрацію права власності на домоволодіння реєстраційний номер 19221822, за адресою АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_2 , виданого на підставі договору довічного утримання від 17.07.2007 року.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 29.10.2014 року поділенодомоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та виділено ОСОБА_3 9/20 ідеальних долей спірних приміщень домоволодіння у відповідності до технічного паспорта на домоволодіння та згідно до варіанту поділу № 1 додатку № 3 висновку експерта за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи № 631/14-22 від 22 травня 2014 року, що реально становить із житлового будинку - кухня (1-3) площею 13.4 кв.м вартістю 21887 грн. 00 коп., житлова кімната (1-4) площею 18.2 кв.м вартістю 29727 грн. 00 коп., із господарських приміщень : сарай "Б" вартістю 4295 грн. 00 коп., 1/2 сараю "В" вартістю 11772 грн. 00 коп., що разом становить 67681 грн. 00 коп; та виділено ОСОБА_2 11/20 ідеальних долей спірних приміщень домоволодіння.

20.02.2013року склала заповіт, згідно якого заповів ОСОБА_1 у все своє майно, заповіт посвідчений секретарем Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №58.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Микулинецької силищної ради Теребовлянського району Тернопільської області від 24.11.2017 року, актовий запис №85).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом на належну йому 9/20 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що реально складаються з кухні(1-3) - площею 13,4 кв.м., житлової кімнати (1-4) - площею 18,2 кв.м, та Ѕ сараю за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 у встановленому Законом порядку прийняла спадщину. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. за №2496/02-14 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 9/20 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , у звязку з тим, що відсутня реєстрація на 9/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на ім"я померлого ОСОБА_3 , а також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 13.12.2019 року 1/2 частка будинку зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 17.07.2007 року, інші спадкоємці не звертались.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відкрилась після 2004 року, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України 2004 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу вимог ч. 1 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В силу вимог ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку успадкувала належні йому 9/20 часток домоволодіння та Ѕ сараю за адресою: АДРЕСА_1 , однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за слід визнати за ОСОБА_1 9/20 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . що реально складаються з кухні(1-3) - площею 13,4 кв.м., житлової кімнати (1-4) - площею 18,2 кв.м, та Ѕ сараю за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 81, 200, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 392, 1216 - 1218,1233,1236, 1269 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 9/20 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . що реально складаються з кухні(1-3) - площею 13,4 кв.м., житлової кімнати (1-4) - площею 18,2 кв.м, та Ѕ сараю за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.02.2020 року

Головуючий суддя І.Б. Марціцка