ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року

м. Черкаси

Справа № 711/5470/19
Провадження № 22-ц/821/398/20
Категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Карпенко О.В.

суддів: Нерушак Л.В., Єльцова В.О.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського райсуду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що з жовтня 2012 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Позивачка зазначає, що після припинення між сторонами шлюбних стосунків, дитина залишилася проживати разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку виховання та утримання спільного сина, добровільно допомогу на утримання дитини не надає, що змушує позивачку звертатися із відповідним позовом до суду.

ОСОБА_1 просила суд постановити рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення із заявою та до настання повноліття дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку/ доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн.40 коп.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь в утриманні дитини, тому виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обоюдного обов`язку батьків на їх утримання, а також визначених обставин для необхідного рівня життя дитини, її гармонійного розвитку, з урахуванням вимог діючого законодавства, наданих позивачкою та відповідачем письмових доказів, саме визначений судом розмір аліментів - ј частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде відповідати засадам розумності та справедливості та сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 22 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 , вважаючи, що при винесенні оскаржуваного рішення, суд неповно встановив та дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2019 року і ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн.00 коп. щомісячно до досягнення сином повноліття.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, офіційно не працевлаштований, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків у період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року, інформація про доходи відсутня. Крім того, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, судом при винесенні оскаржуваного рішення не було взято до уваги те, що на його утриманні перебуває непрацездатна дружина, яка є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 27.09.2011 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 20.10.1985, а також не враховано дані відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 23.12.2019 року про відсутність у відповідача будь-яких доходів. Також судом не враховано вік та стан здоров`я відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано термін для сплати суми судового збору на належний рахунок.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 4 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року розгляд апеляційної скарги призначено у порядку спрощеного письмового провадження на 25 лютого 2020 року на 11:00 год.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що сторони проживали разом, починаючи з жовтня 2012 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . Факт батьківства відповідачем не оспорюється, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_2 , виданого 2 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с. 8).

Малолітній ОСОБА_3 після припинення шлюбних стосунків між сторонами проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 9 серпня 2019 року № 3155/а.с.17-18/, виданої виконавчим комітетом Кам`янської міської ради та актом опитування сусідів від 9 серпня 2019 року, з якого вбачається, що дійсно ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає однією сім`єю зі своїм сином ОСОБА_3 , який знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги із сторони батька - ОСОБА_2 .

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18.05.2018).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Ст. 51 Конституції України ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом ВСУ в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно вимог ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів повинні бути враховані такі доходи платника аліментів як:основна заробітна плата, усі види доплат, надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів в одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів у 1/4 частці від заробітку /доходу/ відповідача ОСОБА_2 правильно врахував як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи всі наявні матеріали справи та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повністю врахував обставини, що в силу ст. 182 СК України повинні бути обов`язково враховані при визначенні конкретного розміру аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини.

Оскільки дитина проживає разом зі своєю матір`ю, а сторони не дійшли добровільної згоди з питань матеріального забезпечення дитини, позивачка в силу вимог ст.181 СК України має право на стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини.

При визначенні конкретного розміру стягуваних аліментів, судом першої інстанції враховано потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров`я, матеріальне становище сторін, а також рівність обов`язку батьків по утриманню дитини.

Встановивши, що малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після припинення між сторонами шлюбних відносин проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні сина, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів в зазначеному позивачкою ОСОБА_1 розмірі та обґрунтовано стягнув їх, починаючи від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, суд врахував те, що відповідач частково визнав позовні вимоги та погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. щомісячно. Вказане підтверджує те, що відповідач має відповідні кошти (доходи) на сплату аліментів в такому розмірі, що не перешкоджає йому сплачувати аліменти і в частці від його доходу, до якого також відноситься і щомісячне грошове утримання.

Є необгрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд не стягнув аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень, на чому наполягав відповідач, оскільки вказані доводи суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки позивачка самостійно формулює свої вимоги, а суд в силу ст.13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених нею позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 обрала спосіб стягнення аліментів на утримання сина саме в частці від заробітку/доходу/ платника аліментів, у суду були відсутні правові підстави для зміни обраного позивачкою способу стягнення аліментів і стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 258, 367,374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.В. Нерушак

В.О. Єльцов