ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року

м. Харків

справа № 638/18774/14-ц

провадження № 22ц/818/859/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Яцини В.Б.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року в складі судді Шестака О.І. по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Березньова Артема Сергійовича по справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

На вказану ухвалу суду 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для сплати судового збору в сумі 384,20 грн з дня отримання копії цієї ухвали.

Зокрема, в ухвалі зазначено, що перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у частині 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Водночас, у частині 2 статті 4 вказаного Закону не встановлено ставки судового збору за подання скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. Проте, визначено ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарг на всі ухвали суду без винятку, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Зазначене відповідає правовим висновкам, які висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 12-66гс18 та у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц, провадження №14-134цс18.

Проте, судовий збір за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 не сплачено.

Копія вказаної ухвали судді 10 грудня 2019 року направлена на адресу ОСОБА_1 , однак 13 січня 2020 року конверт з копією ухвали повернуто до суду апеляційної інстанції без вручення адресату з поміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 135-136).

У зв`язку з чим, 15 січня 2020 року копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху повторно направлено на адресу ОСОБА_1 , проте 20 лютого 2020 року конверт з копією ухвали повернуто до суду апеляційної інстанції без вручення адресату з поміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 138-139).

Таким чином, двічі апеляційний суд з дотриманням вимог процесуального закону надсилав апелянту копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху за належною адресою, однак поштові відправлення повернуті у зв`язку з суб`єктивною поведінкою ОСОБА_1 щодо неотримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

ОСОБА_1 вказані в ухвалі недоліки до теперішнього часу не усунуто. Будь-яких клопотань, пов`язаних з апеляційною скаргою, або квитанції про сплату судового збору від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Принцип юридичної визначеності як складова частина конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, оскільки апелянтом не сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги, вважаємо за необхідне визнати апеляційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та повернути її апелянту, а справу направити до суду першої інстанції.

Апелянту роз`яснюється, що відповідно до ч.2 ст.357, ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення (а саме, в разі сплати судового збору та подання апеляційної скарги в передбаченому законом порядку).

Керуючись ч.3 ст.185, ст.357 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року в складі судді Шестака О.І. по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Березньова Артема Сергійовича по справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми вважати неподаною та повернути апелянту, а справу направити до суду першої інстанції.

Вилучити з матеріалів справи і повернути ОСОБА_1 оригінал апеляційної скарги (а.с. 123-127), долучити до матеріалів справи її копію.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

В.Б. Яцина