Справа № 158/941/20
Провадження № 2/0158/451/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Костюкевича О.К.

за участю секретаря - Хмілевської І.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна колишнього подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна колишнього подружжя.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 16 липня 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням суду від 16 квітня 2019 року було розірвано. За час шлюбу вони набули наступне рухоме майно: автомобіль марки «Опель Віваро», 2010 року випуску (середня ринкова вартість якого становить 343 708 грн.), стінку «Лінда», дитячу стінку, холодильник «Норд», холодильник «Свізер», пральну машинку «Бош», пральну машинку «Самсунг», диван кутовий, диван дитячий, шафу-купе, кухню-стінка, кухонний комбайн «Бравіс», мікрохвильову піч «Самсунг», блендер «Бош», м`ясорубку електрична «Самсунг», дві газові плити «Грета», телевізор LD, комп`ютер, два котли на загальну суму 432 008 грн. Крім того, за час шлюб ними було набуто мебельний цех, що складається з 10 станків для виготовлення меблів та печі загальною вартістю 240 000 грн., який знаходиться за місцем проживання відповідача. Таким чином вважає, що їй належить 1/2 частки у майні подружжя, просить виділити їй в особисту власність автомобіль, 1/2 частки мебельного цеху (який складається із 10 станків для виготовлення меблів та печі та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), а також в порядку грошової компенсації стягнути із відповідача на її користь 50 000 грн., що становить половину вартості іншого рухомого майна, набутого подружжям.

Відповідачем ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем не надано жодного доказу про те, що наведене у позовній заяві майно набуте в період перебування їх у шлюбі, не погоджується із вказаною позивачем вартістю майна, так як більшість із наведеного вищепереліку було придбано ще у 1999-2000 року одразу після укладення шлюбу, тому на даний час значно втратило свою вартість. Два котли, станки (які позивач відносить до мебельного цеху) були придбані його батьком за його особисті кошти та особистими зусиллями створені з металобрухту, облаштовані у будинковолодінні батьків відповідача, тому взагалі не можуть бути віднесені до спільного майна подружжя, а отже і підлягати поділу. Крім того, автомобіль хоча і був придбаний ними за час шлюбу, однак ще під час перебування їх у шлюбі зареєстрований за їх спільним сином, тому також не може бути спільною сумісною власністю подружжя (а.с. 33-35).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували, з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, в судовому засіданні визнали, що наведене у позовній заяві рухоме майно, окрім котлів та автомобіля, справді придбане за час шлюбу, узгодили з позивачем варіант його поділу в натурі між собою.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.07.1999 року, який було розірвано рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.04.2019 року (а.с. 10-11).

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач ОСОБА_1 вказувала, що мебельний цех, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (наявні у ньому 10 станків для виготовлення меблів та піч) побудований (набутий) під час перебування сторін у шлюбі, спільними зусиллями та за спільні кошти, а тому є їхньою спільною сумісною власністю подружжя.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_3 вказував, що вказані станки зроблені особистими зусиллями його батька та встановлені у господарській будівлі, право власності на яку (а також на земельну ділянку, на якій вона розташована) у встановленому законом порядку зареєстровано за матір`ю відповідача (а.с. 61-66). Таким чином суд приходить до висновку, що дана господарська будівля та станки в ній не відноситься до спільної сумісної власності подружжя, як і автомобіль, так як він був перереєстрований на спільного сина подружжя ще за час шлюбу і позивачка суду не надала жодного доказу, який би стверджував протилежне. Крім цього, позивач не заявив клопотання про залучення в якості співвідповідача їх спільного сина для можливого оспорення відчуження автомобіля.

Щодо спірного рухомого майна, то суд вважає за можливе здійснити його поділ згідно із погодженим сторонами варіантом.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із стягненням із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України відповідно до задоволеної частини позовних вимог сплаченого позивачем судового збору на користь останньої.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 368 ЦК України, ст. 60, 63 СК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на холодильник «Свізер», шафу-купе, кухонний комбайн «Бравіс», м`ясорубку електричну «Самсунг», телевізор LD, комп`ютер.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на стінку «Лінда», дитячу стінку, холодильник «Норд», пральну машину «Бош», пральну машину «Самсунг», диван кутовий, диван дитячий, кухню-стінку, мікрохвильову піч «Самсунг», блендер «Бош», дві газові плити «Грета».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ківерцівським РВ УМВС України у Волинській області 07.12.2006 року, ІНПП: НОМЕР_2 .

Представник позивача:

ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ківерцівським РВ УМВС України у Волинській області 21.06.1995 року, ІНПП: НОМЕР_4 .

Представник відповідача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич