Справа № 583/5124/19
20 лютого 2020 року року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді Ярошенко Т.О.
з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка цивільну справу за позовом
Органу опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -
за участю учасників справи:
представника позивача ОСОБА_5
Зміст позовних вимог.
09.12.2019 року до суду звернувся орган опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідачі є батьками малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але батьківських обов`язків по відношенню до дітей не виконують. У зв`язку з цим, згідно рішення виконавчого комітету Олешнянської сільської ради від 22.03.2018 року діти були вилучені із сім`ї та направлені до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. У подальшому, за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.09.2018 року діти були відібрані у відповідачів без позбавлення останніх батьківських прав та з 03.01.2019 року знаходяться у Сумському дитячому будинку імені С .П .Супруна в м. Суми. За час перебування малолітніх дітей у закладі батьки лише чотири рази відвідували їх, свого ставлення до батьківських обов`язків не змінили, що, на переконання позивача, свідчить про їх небажання повернути дітей в сім`ю. Навпаки ситуація в сім`ї погіршилася: відповідачі не працюють, не утримують підсобного господарства, не обробляють присадибну ділянку, зловживають алкогольними напоями, перебувають на профілактичному обліку наркологічного кабінету консультативно-діагностичної поліклініки для дітей та дорослих КЗ «Охтирська ЦРЛ». Таким чином, вилучення дітей із родини не вплинуло на усвідомлення ситуації та не сприяло її виправленню. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть створити належні умови для виховання та розвитку своїх малолітніх дітей.
Посилаючись на викладене позивач просить позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи.
Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.12.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.01.2020 року.
20.01.2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.02.2020 року.
В судовому представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові.
Відповідачі, будучи повідомленими про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі маються розписки (а.с. 36-37), в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали, будь-яких заяв від них не надійшло.
За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у відповідності до положень ст.280 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.
Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_1 від 05.04.2006 року та НОМЕР_2 від 19.07.2010 року, виданих виконкомом Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.4-5).
Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.09.2018 року у справі № 583/1878/18 малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відібрано у батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення їх батьківських прав. Крім того, з відповідачів на користь інтернатних закладів, в яких будуть перебувати діти або осіб, які будуть їх утримувати стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 972 грн з кожного на кожну дитину (а.с.7-9).
Розпорядженням голови Охтирської районної державної адміністрації № 467-ОД від 05.11.2018 року малолітнім дітям: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.6).
Згідно розпорядження голови Охтирської районної державної адміністрації № 558-ОД від 26.12.2018 року малолітніх дітей відповідачів: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03.01.2019 року влаштовано до комунального закладу Сумської обласної ради Сумський дитячий будинок імені С.П. Супруна в місті Суми на повне державне забезпечення (а.с.10).
Як вбачається зі змісту довідки №1014, наданої директором комунального закладу Сумської обласної ради Сумського дитячого будинку імені С.П. Супруна від 03.12.2019 року, за час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в закладі їх провідувала мати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , 30.03.2019, 19.05.2019, ІНФОРМАЦІЯ_6 . Згідно довідок вказаної установи від 05.02.2020 року діти дійсно перебувають в дитячому будинку на повному державному забезпеченні, ОСОБА_7 навчається в 8-Г класі, а ОСОБА_8 у 4-Д класі комунальної установи Сумської загальноосвітньої школи № 22 імені Гольченка Сумської міської ради (а.с.11, 40-41).
Відповідно до довідок-характеристик на мешканців АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданих сільським головою Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області 26.11.2019 за №№ 02-01/709, 02-01/708 останні не працюють, зловживають спиртними напоями, особистого підсобного господарства не тримають, земельну ділянку не обробляють, перебувають на обліку в сільській раді, як родина, що опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.16-17).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 сілький голова Олешнянської сільської ради підтвердив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зловживають спиртним, ніде не працюють, домашнє господарство не тримають, присадибну земельну ділянку не обробляють, засобів до існування не мають, сім`я перебуває у складних життєвих обставинах. Діти були вилучені та поміщені до дитячого будинку, однак, батьки не змінили свого ставлення до дітей, продовжують байдуже ставитися, зловживати спиртним, а тому виконавчим комітетом прийнято висновок про доцільність позбавлення батьків батьківських прав, що відповідатиме інтересам дітей.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
За змістом ст.164 ч.1 п.2, ст.165 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, орган опіки та піклування.
Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.
Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, але всупереч зазначеним вимогам закону відповідач свої зобов`язання щодо виховання та розвитку дитини не здійснює.
Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.
Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.
Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»).
В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.
Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною 27.02.1991, що набрала чинності для України 27.09.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Судом встановлено, що відповідачі, як батьки малолітніх дітей, не цікавляться життям своїх дітей, не приймають участі в їх вихованні, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, фактично з ними не спілкуються, наразі діти відібрані від батьків та перебувають у Сумському дитячому будинку імені С .П . Супруна в м. Суми, однак відповідачі продовжують байдуже ставитися до долі своїх дітей, вилучення дітей з родини не вплинуло на усвідомлення ситуації та не сприяло її виправленню, що свідчить про їх небажання повернути дітей у сім`ю, та про свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей.
Згідно висновку виконавчого комітету Олешнянської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області № 96 від 29.11.2019 року та висновку органу опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 19.02. 2020 року №01-20/13/297, які суд приймає до уваги, маються підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13-14, 38-39).
Наведені обставини дають суду підстави вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Висновки суду.
Аналізуючи наведене вбачається, що відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не проявляють батьківської турботи про своїх дітей, не цікавляться їх життям і розвитком, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, що негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не створюють належних умов для виховання та розвитку своїх малолітніх дітей, а вилучення дітей з родини не вплинуло на їх виправлення і надалі вони проявлять байдужість до долі своїх дітей, що свідчать про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками та розцінюється судом як ухилення від виховання дітей. Виходячи з принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, балансу інтересів сторін, суд вважає, що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, що буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дітей .
Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідачів, які ухиляються від виконання батьківських обов`язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дітей.
З огляду на задоволення позову, судові витрати підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), ст. ст. 150, 164, 165 СК України, ст. ст. ст. 12, 13, 81, 128, 130, 141, 259, 263-295, 280-284 ЦПК України, суд
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) по відношенню до малолітніх дітей: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ).
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судові витрати в розмірі по 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 24 лютого 2020 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко