ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1838/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/697/20 Категорія: Левченко Л. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року :Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2020 року, ухваленого у складі судді Левченка О.В., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 18 серпня 2010 року.

Відповідач, підписуючи анкету-заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У відповідності до ст. 634 ЦК України, між сторонами був укладений договір, який за своєю природою є змішаним, оскільки містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

27 жовтня 2011 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що «з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».

Банком на підставі договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано відповідачу у користування кредитну картку (номери та строк дії яких зазначено у довідці про отримання картки).

У подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 2000 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

У процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено в розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року згідно з п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для карти «Універсальна», 84,0% для карти «Універсальна голд».

У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 11 травня 2020 року має заборгованість 46 269 гривень 58 копійок, яка складається з наступного:

- 3180 гривень 68 копійок заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту;

- 3180 гривень 68 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками;

- 0,00 гривень заборгованість за простроченими відсотками;

- 1143 гривень 36 копійок заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України;

- 39 266 гривень 04 копійок нарахована пеня;

- 0,00 гривень нараховано комісії.

А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 гривень штраф (фіксована частина);

2179 гривень 50 копійок штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18 серпня 2010 року у розмірі 46 269 гривень 58 копійок станом на 11 травня 2020 року.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18 серпня 2010 року станом на 11 травня 2020 року у розмірі 3 180 (три тисячі сто вісімдесят) гривень 68 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суму кредиту не повернула та ухиляється від її сплати. Тому суд першої інстанції погодився з наданим позивачем розрахунком в частині наявності заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 180 гривень 68 копійок та не погоджується з нарахуванням решти заборгованості з огляду на те, що у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 27 жовтня 2011 року зазначена процентна ставка 2,5% у місяць на залишок непростроченої заборгованості. Крім того, у цій довідці, наявні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Однак, обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (ресурс: Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті ПриватБанку: www.privatbank.ua).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умови та правила надання банківських послуг «ПриватБанк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України та неустойкою, АТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення районного суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що з матеріалів справи вбачається та ніким не оспорюється, що 18 серпня 2010 року відповідач погодився з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг; він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить його підпис на вказаній заяві.

Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, адже суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторони обумовили: тип кредитної лінії; пільговий період (55 днів); базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5 % в місяць (30% річних); розмір та строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням.

Вважає, що в даній справі суд повинен був відступити від висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, яка ґрунтується на можливості банку надати будь-яку редакцію Умов та Правил надання банківських послуг.

Укладання договору відповідачем у відповідності до ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку є доведеним.

Порядок нарахування неустойки передбачено умовами Довідки про умови кредитування, яка підписана відповідачем особисто. Факт того, що обов`язок сплати неустойки також передбачений Умовами та Правилами, які суди не приймають так як дані Умовами та Правила не містять підпису відповідачки ніяким чином не впливає на чинність довідки, та ніяким чином не дає підстави для висновку про те, що Довідка не є частиною Договору, і що її з цієї підстави не можна враховувати при вирішенні справи.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.1 та абз. 1 ч.2 ст. 207 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення договору).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 серпня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 23).

У заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_4 виявила бажання оформити на своє ім`я дебетову особисту картку (а.с. 23).

Також відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN7077, ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , відповідно до якої застосовується базова ставка 2,5 % на місяць тобто 30,00% річних за користування кредитними коштами, передбачено пеню та штраф за невиконання зобов`язань за договором (а.с. 24).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 (а.с. 25).

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підписи сторін.

Також, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилась з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови на які посилається позивач.

В матеріалах справи міститься копія паспорту ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_2 , виданого 10 листопада 2007 року Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області (а.с. 52) та копія паспорту ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_3 , виданого Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області (а.с.51).

Згідно Свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_4 від 06 липня 2016 року, виданого Драбівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила ім`я на ОСОБА_6 (а.с.80).

16 листопада 2018 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, після укладення якого прізвище дружини визначено ОСОБА_8 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_5 , виданого 16 листопада 2018 року виконавчим комітетом Шрамківської сільської ради Драбівського району Черкаської області (а.с. 79).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Оскільки відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, позивач вважає що у неї виникла заборгованість перед банком, яка згідно наданих розрахунків (а.с. 8-9, 10-14, 15) станом на 11 травня 2020 року становить 46 269 гривень 58 копійок, з яких:

- 3 180 гривень 68 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 1 143 гривні 36 копійок заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625;

- 39 266 гривень 04 копійок заборгованість по пені;

- 2 679 гривень 50 копійок заборгованість по судовим штрафам.

Частинами першою, другою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту стягнути з відповідача штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме 500 гривень фіксована частина, 2 179 гривень 50 копійок штраф (процентна складова).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Однак, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підписи сторін, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зазначає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач також просив суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України у сумі 1 143 гривні 36 копійок, обґрунтовуючи це тим, що згідно з п. 2.1.1.2.12 Умов та Правил в редакції, що почала діяти з 01 березня 2019 року, сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для карти «Універсальна», 84,0% для карти «Універсальна голд».

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, враховуючи те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписані сторонами, а відтак не являється частиною кредитного договору, укладеного сторонами, викладення банком Умов та Правил в новій редакції, яка не підписана відповідачем, не породжує для неї обов`язку сплачувати відповідні відсотки на прострочений кредит.

Зі змісту довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» яка підписана відповідачем, вбачається що розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості складає: ПЕНЯ =пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30, - нараховується за кожен день прострочення кредиту, а пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, - нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні простроченої заборгованості на суму від 50 гривень та більше; штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 500 гривень + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії (а.с. 24).

Однак, враховуючи те, що відповідачем була підписана анкета-заява, в якій вона виявила намір отримати дебетову особисту карту, а довідка про умови кредитування стосується кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», також беручи до уваги те, що у анкеті - заяві позичальника, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тому місцевим судом було правомірно відмовлено у задоволені позовних вимог в частині стягнення неустойки, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту погодження сторонами відповідальності за порушення зобов`язань у вигляді неустойки.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 19 листопада 2020 року.

Судді