печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

за участі представників стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника боржника Скорої Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання виконавчого листа, виданого 06 грудня 2018 року для виконання рішення суду від 12 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про зобов`язання вчинити дії, таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебувала вказана справа, у якій позивач просив суд зобов`язати відповідача зробити перерахунок за послуги опалення з грудня 2016 року по березень 2017 року, надати розрахунок для перевірки та звільнити від сплати за опалення за березень, посилаючись на неналежне виконання відповідачем свого обов`язку по наданню послуг опалення, ігнорування звернень позивача та неправильні розрахунки сум для оплати.

Рішенням суду від 12 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: зобов`язано ПАТ «Київенерго» зробити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період від 01 грудня 2016 року по 31 березня 2017 року та стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 704, 80 грн /т. І а. с. 179-182/.

06 грудня 2018 року у справі видано виконавчий лист про примусове виконання рішення суду у частині зобов`язання здійснити перерахунок, який позивачем пред`явлено до виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві і старшим державним виконавцем Черухою О. М. відкрито виконавче провадження № 58400071 постановою від 18 лютого 2019 року /т. І а. с. 194/.

02 квітня 2019 року АТ «Київенерго» до суду звернувся із заявою про визнання виконавчого листа від 06 грудня 2018 року таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що з 01 травня 2018 року припинило діяльність у сфері теплопостачання, програми обліку споживачів передано для користування КП «Київтеплоенерго» та КП «Центр комунального сервісу», у зв`язку із чим АТ «Київенерго» не має технічної можливості та відповідного персоналу для внесення даних та коригувань у нарахування /т. І а. с. 191-192/.

Окрім того 16 квітня 2019 року позивачем направлено до суду заяву, у якій він просив здійснити заміну сторони боржника у виконавчому провадженні, врахувавши інформацію надану АТ «Київенерго» /т. І а. с. 211-212/.

Ухвалою суду від 30 травня 2019 року заяву АТ «Київенерго» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення, заяву ОСОБА_1 про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні з виконання рішення суду від 12 вересня 2018 року - замінено боржника з ПАТ «Київенерго» на КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у виконавчому провадженні на примусове виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року /т. І а. с. 227-230/.

07 листопада 2019 року боржник КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подав до суду заяву про роз`яснення рішення суду, посилаючись на те, що воно є незрозумілим і неясним, оскільки не зазначено ані суми перерахунку, ані порядку та методики перерахунку, що є істотним фактором, для можливості, не порушуючи баланс інтересів сторін у правовідносинах, виконати приписи судового рішення.

Згідно з нормою частини першої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні представники заявника заперечували проти задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Представник боржника у судовому засіданні підтримала подані заяви з підстав наведених у них, просила задовольнити.

Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши матеріали справи і вивчивши заяву, прийшов до висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Первісний боржник - відповідач у справі ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор) 11 жовтня 2018 року уклали договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) /т. І а. с. 197-201/.

Відповідно до 1.1. зазначеного договору відступлення права вимоги (цесії), у порядку та на умовах, визначених договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (споживачів) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання як такий, що підлягає стягненню з споживача (споживачів) з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору та коригувань платежів.

Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатків № № 1, 2 та договору № 602-18.

Тобто судовим розглядом встановлено, що відповідач - первісний боржник АТ «Київенерго» відступило, а КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийняло, у відповідності до умов договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 року, право вимоги (цесії) до споживачів послуги теплопостачання.

Оскільки, внаслідок укладення договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 року новий кредитор КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набув право вимоги до споживачів, які користувалися до 01 серпня 2018 року послугою теплопостачання наданою АТ «Київенерго», саме новий кредитор і володіє, згідно з пунктом 3.1.1 договору, будь-якою первинною документацією, яка підтверджує стан розрахунків споживача з кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, акти звіряння розрахунків.

У поданій заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник вказує, що на підставі укладеного 11 жовтня 2018 року договору відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 перейшло відповідне право вимоги до ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , за отриману до 01 травня 2018 року послугу з централізованого опалення, яка є власником особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується переданими первісним кредитором новому кредитору документами, у тому числі відповідними програмними комплексами /т. І а. с. 233-237/.

Згідно з свідоцтвом про право власності від 10 серпня 2012 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Деснянської РДА у м. Києві, № 494, позивач/стягувач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , а також зареєстрований і проживає за вказаною адресою з 22 березня 2012 року, що підтверджується відповідними довідками /т. І а. с. 166, 167, 168-170/.

Відтак, аргументованим є висновок, що позивач також є споживачем комунальних послуг, що надаються за адресою його проживання, незалежного від того, чи є він власником особового рахунку, за яким обліковується спожиті ресурси.

Окрім того, у постановах Верховного Суду, на які посилається заявник у своїй заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, наводяться правові висновки у правовідносинах між ПАТ «Київенерго» і КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», що виникли за відмінних від тих, що наявні у цій справі, обставин. Так, у справах, на ухвалені постанови у яких посилався заявник, вирішувалося питання щодо правонаступництва КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) КП «Київтеплоенерго» за вимогою стягнення суми штрафних санкцій та додаткових нарахувань і в конкретних сумах, які підлягали стягненню з ПАТ «Київенерго» за невиконання грошових зобов`язань.

Також заявник посилався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, вказуючи, що позовні вимоги, пов`язані з оскарженням розрахунків не підлягають розгляду не лише у порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту внаслідок чого не забезпечується ефективне відновлення порушеного права.

Суд відхиляє доводи заявника з посиланням на вказану постанову, оскільки у вказаній справі, у якій Великою Палатою Верховного Суду складено правовий висновок щодо оскарження протоколу засідання комісії Центральних районних електричних мереж ПАТ «ЕК Одесаобленерго» щодо розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією та визнання дії комісії ПАТ «ЕК Одесаобленерго» щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, а не щодо вимоги перерахунку.

Таким чином суд приходить до висновку, що заява КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання виконавчого листа, виданого 06 грудня 2018 року для виконання рішення суду від 12 вересня 2018 року, задоволенню не підлягає.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду на зміст вказаної норми, Верховний Суд надав роз`яснення у тексті своєї постанови від 16 січня 2018 року у справі справа № 755/15479/14-ц, що доцільно вирізнити підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналізуючи викладене та встановлені у справі обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав, за яких виданий 06 грудня 2018 року виконавчий лист підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 1-33, 352-355, 432, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова