Справа № 263/1673/20
Провадження № 2-н/263/228/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Федоренко Т.І., розглянувши заяву Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання,

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов наступних висновків.

Із заяви про видачу судового наказу та розрахунку заборгованості вбачається, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржників заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання в сумі 31953,62 грн., яка утворилася за період з 01 березня 2017 року по 01 лютого 2020 року. При цьому заява про видачу судового наказу у прохальній частині не містить періоду утворення заборгованості.

Згідно ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з передбаченою ч.1 ст. 161 ЦПК України вимогою в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

При цьому, як зазначено в ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У випадку пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, тобто шляхом подання до суду заяви про видачу судового наказу, останній може бути виданий, але за умови дотримання встановлених ст. 162,163,164 ЦПК України правил підсудності, вимог щодо оформлення заяви, а також відсутності підстав для відмови у його видачі, передбачених ст. 165 ЦПК України.

Згідно ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, тобто у відповідності до ст. 27 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування фізичної особи-боржника, якщо інше не передбачено законом;

Пунктом 4 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте, з відповіді відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 19.02.2020 №105-99.02-01449, отриманої на запит суду 25.02.2020 року в передбаченому ч.5,6 ст.165 ЦПК України порядку, встановлено, що один із зазначених в заяві боржників: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.08.1997 року по 15.04.2008 рік був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .На теперішній час у м.Маріуполі не зареєстрований.

Таким чином, надані заявником дані щодо зареєстрованого в АДРЕСА_1 боржника ОСОБА_2 , спростовані відомостями, наданими Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради. В порушення п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України будь-якого іншого обґрунтування приналежності боржника ОСОБА_2 до вказаної адреси, отже й до заборгованості, яка за нею утворилася, заява та додані до неї документи не містять.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Крім того, згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Таким чином, враховуючи, що згідно з розрахунком суми заборгованості за надані послуги, наданого заявником, заборгованість виникла за період з 01 березня 2017 року по 01 лютого 2020 року, заява про видачу судового наказу подана до суду 06 лютого 2020 року, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 166 ЦПК України заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 3, 163, 165, 186, 256 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» у видачі судового наказу до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Т.І.Федоренко