Справа № 740/4540/19
Провадження № 2/740/179/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря - Дьоміної Н.А.,

розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за договором відсоткової позики №5 від 18.06.2014 в сумі 408 401,10 грн та 6126,02 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.06.2014 між ТОВ «Український лізинговий фонд» та відповідачем був укладений договір відсоткової позики на суму 30 000 доларів США, яку відповідно до п. 3.4. Договору позивач надав відповідачу у гривневому еквіваленті за середньозваженим курсом української гривні до долара США на міжбанківському ринку, який на дату, передуючу дню надання позики, складав 11,827596 грн за 1 долар США, в сумі 354827 грн 88 коп., шляхом перерахування на банківський рахунок відповідача, строком на 48 місяців - до 19.06.2018 року (дата останнього платежу).

Відповідно до п. 2.2 Договору сторони дійшли згоди про те, що Договір є оплатним, за користування сумою позики позичальник зобов`язався сплачувати позикодавцю проценти у розмірі 10 % річних від суми позики за місяць. Сума позики та відсотки сплачуються щомісячно не пізніше дати, зазначеної у Графіку погашення (додаток №1 до договору процентної позики) у національній валюті, з використанням середньозваженого курсу української гривні до долара США на міжбанківському ринку.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та перерахував на поточний рахунок відповідача суму позики в сумі 354827 грн 88 коп. Відповідач оплатив перші платежі згідно графіку погашення, але з червня 2015 року припинив виконувати свої зобов`язання щодо повернення позики.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український лізинговий фонд» стягнуто 415582 грн 43 коп. заборгованості за договором відсоткової позики, яка утворилася за період з 19.06.2015 по 19.12.2016.

Однак, залишилася несплаченою заборгованість за період 01.01.2017 по 19.06.2018 в сумі 408 401,10 грн, яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02.01.2020 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги визнає частково в сумі 283 098,14 грн., посилаючись на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2018 року з нього стягнуто 415582 грн 43 коп. заборгованості за договором відсоткової позики. Вказаним рішенням встановлено, що він виконував його та сплатив 11 платежів в сумі 637,41 доларів США, отже всього він сплатив 7011,52 доларів США. Після сплати цієї суми йому залишилося сплатити 29995,45 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на день написання відзиву становить 698 680,57 грн (1 долар США = 23,292885 грн).

Оскільки згідно рішення відкрито виконавче провадження та відбувається стягнення суми 415582 грн 43 коп., яка згідно курсу НБУ становить 17 841,604 доларів США, вважає, що позивач не може стягувати з нього суму,більшу ніж різниця між сумою, що залишилася до сплати після внесення 11 платежів, тобто 698 680,57 грн, та сумою, що стягується згідно рішення суду, тобто 415 582,43 грн (698 680,57 грн - 415 582,43 грн = 283 098,14 грн (або 12 153,85 доларів США)).

Вважає, що стягненню підлягає саме сума в розмірі 283 098,14 грн або 12 153,85 доларів США.

10 січня 2020 року від ТОВ «Український лізинговий фонд» надійшла відповідь на відзив, згідно якої ТОВ викладені відповідачем доводи у відзиві вважає безпідставними та необґрунтованими.

Зазначає, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто 415582 грн 43 коп. з яких: 346 868,05 грн - сума основного боргу з урахуванням процентів та пеня в розмірі 68 714,38 грн. Пунктом 4.6 договору передбачено, що у випадк, якщо в графіку погашення розмір суми позики та відсотків вказані в доларах США, то позичальник здійснює платежі, які підлягають сплаті в гривні, яка розраховується з використанням середньозваженого курсу української гривні до долара США на міжбанківському ринку. Виходячи з цього положення договору було нараховано всі платежі по договору, а саме: застосований середньозважений курс української гривні до долара США на міжбанківському ринку згідно офіційних даних НБУ на дату, передуючу дню оплати по графіку, і аж ніяк не курс станом на 27.12.2019, як зазначено відповідачем.

20.02.2020 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому він наполягає, що до стягнення підлягає сума в розмірі 283 098,14 грн, а не 408 401,10 грн.

Представник позивача - адвокат Тараненко Г.Ю. в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, .

Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 18.06.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» та ОСОБА_1 було укладено договір процентної позики № 5, за умовами якого сума позики складає 30 000 доларів США, яку відповідно до п. 3.4. Договору позивач надав відповідачу у гривневому еквіваленті за середньозваженим курсом української гривні до долара США на міжбанківському ринку, який на дату, передуючу дню надання позики, складав 11,827596 грн. за 1 долар США, у розмірі 354 827 гривень 88 копійок, шляхом перерахування на банківський рахунок відповідача, строком на 48 місяців, - до 19.06.2018 року (дата останнього платежу) (а.с.6-11).

Пунктом 2.2 договору встановлено, що договір є оплатним, за користування сумою позики позичальник зобов`язався сплачувати позикодавцю проценти у розмірі 10% річних від суми позики за місяць. Сума позики та відсотки сплачуються щомісячно не пізніше дати, зазначеної у Графіку погашення (додаток №1 до договору процентної позики) у національній валюті з використанням середньозваженого курсу української гривні до долара США на міжбанківському ринку.

Крім того, пунктом 5.1 договору позики передбачено, що в разі несплати відповідачем суми позики та процентів, зазначених в п. 4.1 Договору, останній сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення за кожен день прострочення платежу.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав та перерахував на поточний рахунок відповідача суму позики в сумі 354827 грн 88 коп., що підтверджується копією платіжного доручення від 19.06.2014 року № 98 (а.с. 12).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український лізинговий фонд» стягнуто заборгованість за договором відсоткової позики в сумі 415 582 грн 43 коп. з яких: 346868,05 грн - сума основного боргу з урахуванням процентів та пеня - 68714,38 грн, за період з 19.06.2015 по 19.12.2016. Рішення набрало законної сили.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має прострочену заборгованість за договором відсоткової позики за період з 01 січня 2017 року по 19 червня 2018 року в сумі 408 401 грн 10 коп. і цей розрахунок у встановленому порядку та належними доказами відповідачем не спростований. Зазначені відповідачем у відзиві відомості про сплачені ним кошти та наведений ним розрахунок не знайшли свого підтвердження.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача слід задовольнити.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи, - відсутні. Розмір заборгованості за надані послуги відповідачем, у відповідності до вимог ст.77 ЦПК України не спростований, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В свою чергу,надані позивачем докази відповідно до ст.76-78 ЦПК України є належними і допустимими.

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витратив сумі 6126 грн 02 коп. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 526, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», , адреса: 04205 м.Київ, проспект Оболонський, буд.35-а, офіс 301, 408 401,10 грн заборгованості за договором позики №5 від 18.06.2014 за період з 01.01.2017 по 19.06.2018 та 6126,02 грн сплаченого судового збору, а всього стягнути з нього 414 527 (чотириста чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять сім) грн 12 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду подається учасниками справи через суд першої інстанції - Ніжинський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова