Справа № 523/5460/19
Провадження №2/523/1119/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

за участю секретаря - Дзюба Г.І.

представника позивача, адвоката - Ніц А.С.

представника відповідача, адвоката - Юрасова М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернуся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так, 19 лютого 2005 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вродження,було укладено шлюб, зареєстрований Відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №103.

В шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2018 року по справі № 523/6466/18, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

До припинення шлюбних відносин, подружжя з дітьми проживали спільно за місцем реєстрації позивача ОСОБА_1 .. Згодом, у зв`язку з тривалим відрядженням позивача, сім`я переїхала до Сінгапуру, оскільки ОСОБА_1 влаштувався на роботу на посаду інженера-розробника програмного забезпечення компанії «Symantec Asia pacific Pte Ltd.» з 24 листопада 2014 року.

В подальшому з`ясувалося, що ОСОБА_1 з відповідачкою мають різні погляди на життя, між ними виникали непорозуміння, які призвели до того, що у подружжя припинились фактичні подружні стосунки. ОСОБА_2 виявила намір повернутися до України.

21 травня 2018 р. відповідачка ОСОБА_2 повернулася в Україну з молодшим сином ОСОБА_5 та до теперішнього часу проживає окремо від батька, ОСОБА_1 .

Позивач є постійним співробітником компанії «Symantec Asia pacific Pte Ltd.» та перебуває у довготривалому відрядженні до Республіки Сінгапур. Починаючи з 24 листопада 2014 року працює на посаді інженера-розробника програмного забезпечення. Відповідно до характеристики з місця роботи позивач - інтелектуальна розумна людина, володіє чудовими навичками в галузі розробки програмного забезпечення. Він добре працює в складі команди та дуже працьовитий і присвячений своїй роботі. Він - людина сумлінна та чесна. Директор компанії також вказує на той факт, що ОСОБА_6 віддана сімейна людина та батько, він надзвичайно працював для того, щоб забезпечити місця у школі своїм дітям та упевнитися в тому, що вони мають найкращі можливості, доступні їм в житті.

Старший син ОСОБА_3 залишився жити зі позивач у Сінгапурі, є студентом Всесвітньої Індійської міжнародної школи в Сінгапурі (GIIS).

Так, відповідно до додатку А «Відомості про програму» контракту від 24.02.2019, укладеного між ОСОБА_1 в інтересах свого сина ОСОБА_7 та Всесвітньою Індійською міжнародною школою з 01.04.2019 по 31.03.2020 Єгора зараховано учнем 7 класу зазначеної школи з можливістю подальшого переведення його до 8 класу.

Позивич повністю сплатив навчання сина ОСОБА_8 в 7 класі, про що 04.03.2019 Всесвітня Індійська міжнародна школа надала офіційне підтвердження отриманої сплати (копія квитанції №ЕС-К19157351 із засвідченим перекладом додається).

Після закінчення 7 класу планується що ОСОБА_9 продовжить своє навчання в 8 класі вищевказаної школи.

Позивач стверджує, що після повернення з відрядження він планує з дітьми проживати за місцем його реєстрації.

Позивач бажає турбуватись і забезпечити майбутнє для свого молодшого сина ОСОБА_10 , оскільки він має можливість забезпечити дітям повноцінну турботу, навчання, харчування, одяг та повноцінний розвиток їх найкращих здібностей з метою подальшої реалізації у житті.

Таким чином, проживання молодшого сина ОСОБА_10 зі своїм братом ОСОБА_8 за місцем проживання їх батька в найповніший мірі відповідає його інтересам як дитини.

За твердженням позивача, мати ОСОБА_10 ОСОБА_2 після повернення в Україну ніде не працює і весь час повідомляє, що працювати в Україні за «копійки» не має наміру.

Весь цей час ОСОБА_2 повідомляє позивачу, що на утримання молодшого сина ОСОБА_10 позивач витрачає дуже маленьку кількість грошових коштів, які не дозволяють їй забезпечити дитині нормальні умови життя. Позивач щомісяця перераховує на банківський рахунок ОСОБА_2 грошове утримання, оплачує приватну школу для молодшого сина, окремо купую синові одяг, техніку, іграшки та інше. Однак ОСОБА_2 постійно вимагає додаткові кошти аж до самих дрібниць. Так, наприклад, вона вимагала додатково 1000 дол. США собі на одяг, 1000 євро на лікування своєї матері, 500 дол. США на місяць на оренду двокімнатної квартири, яка у власності її матері і де ОСОБА_2 має реєстрацію з лютого 2005 року, 3000 грн. у місяць на комунальні послуги.

Слід зазначити, що отримані гроші ОСОБА_2 не в повній використовує для утримання молодшого сина. Так, наприклад, Матвій носить старі речі старшого сина ОСОБА_8 . Всі прохання позивача надати чеки, квитанції, які підтверджують цільове використання коштів були відкинуті в грубій формі.

На підставі викладеного, позивач вважає, що проживання молодшого сину разом з ОСОБА_2 не дозволяє в повній мірі забезпечити всі потреби дитини через те, що більшість коштів, що направляються позивачем на утримання сина, використовуються відповідачкою на власні потреби.

На підставі викладеного, позивачка бажає визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві. Так він пояснив, що позивач є постійним співробітником компанії «Symantec Asia pacific Pte Ltd.» та перебуває у довготривалому відрядженні до Республіки Сінгапур. Починаючи з 24 листопада 2014 року працює на посаді інженера-розробника програмного забезпечення. Позивач має достатній дохід для забезпечення утримання молодшого сина, а відповідачка не має постійного доходу, а отже дитина повинна залишитись з батьком.

Відповідачка, а також її представник в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Так, згідно пояснень представника відповідача , які надані в процесі розгляду справи вбачається, що з 24 листопада 2014 року, у зв`язку з тривалим з працевлаштуванням позивача на посаду інженера-розробника програмного забезпечення до компанії Symantec Asia pacific Pte Ltd, сім`я переїхала до Сінгапуру.

В подальшому сторони взаємно вирішили припинити фактичні подружні стосунки, ОСОБА_2 мала намір повернутися до України.

У зв`язку з тим, що старший син позивача та відповідачки ОСОБА_11 відвідував школу та мав закінчити навчальний 2018 рік, скласти останній іспит у Сінгапурі, сторони дійшли взаємної згоди, що ОСОБА_2 повернеться до України з молодшим сином ОСОБА_5 21 травня 2018 року, а ОСОБА_1 повернеться на територію України зі старшим сином ОСОБА_3 приблизно наприкінці травня або на початку червня 2018 року.

На виконання цих домовленостей сторонами взаємно один одному було надано дозволи на тимчасовий виїзд дітей до Республіки Сінгапур, країн Шенгенської зони та США у період з 17 травня 2018 року по 17 травня 2019 року.

Сторони також домовились розірвати шлюб на території України, з подальшим укладенням нотаріально посвідченого договору, в якому мали вирішити усі питання щодо виплати аліментів, визначення місця проживання дітей, способів участі у їх вихованні кожної із сторін тощо.

Однак, ОСОБА_1 було порушено вищевказані усні домовленості. Позивач повернувся на територію України разом із старшим сином, однак ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_8 так і не побачились, оскільки позивач під різними підставами приховував старшого сина ОСОБА_8 та утримував його у квартирі своїх батьків, казав, що ОСОБА_9 разом із батьками ОСОБА_1 знаходиться на відпочинку у Києві. Пізніше ОСОБА_2 зрозуміла, що позивач ошукав її та, маючи на руках дозвіл від ОСОБА_2 на виїзд дитини за кордон, разом із сином ОСОБА_8 повернувся до Сінгапуру, при цьому не надав можливість матері та сину навіть зустрітись. В свою чергу ОСОБА_2 не заперечувала та надала можливість зустрічатися та спілкуватися молодшому сину ОСОБА_10 із батьком. Також, знаючи про прив`язаність братів ( ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ) один до одного, про те як вони сумують один за одним, ОСОБА_1 позбавив своїх же синів можливості побачитися та поспілкуватися, що аж ніяк не характеризує його як гарного та турботливого батька, який піклується про врівноважений моральний стан своїх дітей.

Відповідачка також стверджує, що молодший син ОСОБА_10 після приїзду з Сінгапуру проживає разом із нею за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 піклується про свого сина ОСОБА_10 , слідкує за тим, щоб ОСОБА_10 вчасно виконував домашні завдання, вчасно відвідував школу, всіляко сприяє його вихованню. Як мати, створює умови для його соціального, культурного та духовного розвитку.

За твердженням відповідачки вона має постійний дохід, проте працює не офіційно, однак її доходів вистачає на утримання себе та дитини.

Представники органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради в судове засідання не з`явились, однак надали до суду висновок, в якому визначали за доцільним місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю, ОСОБА_2 . У висновку органу опіки та піклування є посилання на те, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається в Одеській спеціалізованій школі №111 з другого класу, де характеризується позитивно. До школи малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8, приходить охайний, має все необхідне для навчання. На заняття дитину приводить мати, яка бере активну участь у житті класу та школи. Батьківські збори відвідує тільки мати. Відповідно до акту обстеження умов проживання, для малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8, матір`ю створені належні умови для проживання, відпочинку та всебічного розвитку.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,було укладено шлюб, зареєстрований Відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №103.

В шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2018 року по справі № 523/6466/18, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Судом встановлено, що фактично до припинення шлюбних відносин подружжя проживало у Сінгапурі, оскільки ОСОБА_1 влаштувався на роботу на посаду інженера-розробника програмного забезпечення компанії «Symantec Asia pacific Pte Ltd.» з 24 листопада 2014 року де і працює по теперішній час.

21 травня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 повернулася в Україну з молодшим сином ОСОБА_5 та до теперішнього часу проживає окремо від батька ОСОБА_1 ..

До цього 17 квітня 2018 року ОСОБА_2 надала згоду на виїзд за кордон неповнолітніх синів у супроводі батька на період з 17.05.2018-17.05.2019р.р.

Судом встановлено, що, на теперішній час, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається у Всесвітній ОСОБА_12 міжнародній школі та перебуває в р.Сінгапур спільно з батьком ОСОБА_1 . Однак згоди на виїзд дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 17.05.2019р. ОСОБА_2 не надавала, проте дитину батько не повернув до України.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає та зареєстрований спільно з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що служба у справах дітей Одеської міської ради проводила підготовку матеріалів для надання висновку органу опіки та піклування та встановила, що ОСОБА_2 створені належні умови для проживання, відпочинку та всебічного розвитку сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З довідки Одеської спеціалізованої школи №111 від 25.09.2019р. вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зарекомендував себе як добрий, здібний ученик. До школи малолітній приходить охайний, має все необхідне для навчання. На заняття дитину приводить мати, яка бере активну участь у житті класу та школи. Батьківські збори відвідує тільки мати.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13), Європейський суд з прав людини п. 75 наголосив, при визначенні того, чи втручання було «необхідним у демократичному суспільстві», Суд розглядатиме, чи в світлі справи загалом наведені в якості обґрунтування причиницього заходу, були відповідними і достатніми для цілей пункту 2 Статті 8 Конвенції. Безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (див. справу «Ельшольц проти Німеччини», заява № 25735/94, § 48, ЄСПЛ 2000?VIII). Наразі існує широкий консенсус - включаючи в міжнародному праві - на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії», заява № 41615/07, § 135, ЄСПЛ 2010).

Згідно. 76 даного рішення, при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (див. справу «Мамчур проти України», заява № 10383/09, § 100, 16 липня 2015 року).

Суд ухвалюючи рішенні по справі виходить з наступних міркувань.

Так, позивач ОСОБА_1 постійно проживає у Сінгапурі, оскільки працює на посаді інженера-розробника програмного забезпечення компанії «Symantec Asia pacific Pte Ltd.» з 24 листопада 2014 року по теперішній час.

21 травня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 повернулася в Україну з молодшим сином ОСОБА_5 , при цьому її повернення до України разом з сином було узгоджено з позивачем ОСОБА_1 .

Даний позов був заявлений позивачем лише 04 квітня 2019р., тобто майже через рік після того, як дитина повернулась до України.

За цей час дитина звикла до свого місця проживання, відвідує школу, має друзів, тобто дитина перебуває у звичайному стабільному середовищі.

Мати дитини ОСОБА_2 створила всі необхідно умови для її проживання та розвитку, що також встановлено у висновку органу опіки та піклування.

Так, у висновку органу опіки та піклування №01-05-3/505вх. від 06.12.2019р. встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається в Одеській спеціалізованій школі №111 з другого класу, де характеризується позитивно. До школи малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8, приходить охайний, має все необхідне для навчання. На заняття дитину приводить мати, яка бере активну участь у житті класу та школи. Батьківські збори відвідує тільки мати. Відповідно до акту обстеження умов проживання, для малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8, матір`ю створені належні умови для проживання, відпочинку та всебічного розвитку. На підставі викладеного, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 спільно з матір`ю ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, суд вважає, що визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 спільно з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 призведе до непропорційного втручання у життя дитини, оскільки фактично це пов`язане зі зміною місця проживання дитини.

Суд вважає, що сам факт отримання більшого заробітку позивачем, не надає йому переваг у вирішенні спірного питання.

Окрім того, суд враховує той факт, що ОСОБА_1 постійно проживає у Сінгапурі, а не перебуває у тривалому відрядженні, оскільки працює з 2014р., при цьому повертається в Україну лише на незначний час.

В даному випадку визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 спільно з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 може призвести до фактичного позбавлення відповідачки брати участь у житті дитини, якщо позивач забере дитину до ОСОБА_13 .

Суд також враховує той факт, що позивач без законних підстав не повернув в Україну старшого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває на території іноземною держави, без згоди його матері ОСОБА_2 , починаючи з 17.05.2019р..

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 спільно з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 необхідно залишити без задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 спільно з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 24.02.2020