Справа № 459/2212/19 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/928/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16 січня 2020 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив у порядку регресу, право на який він набув на підставі договору №02/028/2019 про відступлення права вимоги від 02.08.2019 року, стягнути з ОСОБА_1 , як з особи, винної в дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП), що мала місце 10.03.2016 року в м.Червоноград по вул.Б.Хмельницького Львівської області і оформлена складанням європротоколу між учасниками ДТП, суму страхового відшкодування 11655 грн. 04 коп., яку страховик забезпеченого транспортного засобу марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») 02.09.2016 року виплатив потерпілій в ДТП особі власнику автомобіля «Богдан DF», д.н.з. НОМЕР_2 , приватному підприємству (далі ПП) «Застава», яким керував ОСОБА_3 .

Підставою для стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу позивач називає керування відповідачем забезпеченим транспортним засобом із технічно несправною робочою гальмівною системою, покликаючись на п. «г» пп. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16 січня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 11655 грн. 04 коп. відшкодування збитків у порядку регресу та судові витрати у розмірі 6268 грн. 40 коп.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на відсутність правових підстав для стягнення з неї виплаченого страхового відшкодування, оскільки факт технічної несправності робочої гальмівної системи автомобіля, яким вона керувала, не підтверджений належними доказами і за це порушення вона не притягалась до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, звертає увагу, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин норми ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», оскільки вони регламентують застосування суброгації, а не регресу.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, у задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено, а тому повторно заявлене таке клопотання є безпідставним.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.12.2020 року, є дата складення повного судового рішення 28.12.2020 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.03.2016 року, близько 12 год. 30 хв., у м.Червоноград Львівської області по вул.Б.Хмельницького сталась ДТП за участі транспортного засобу марки «Мерседес», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та транспортного засобу марки «Богдан DF», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , що належить ПП «Застава», яким керував ОСОБА_3 , внаслідок якої транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників обох транспортних засобів була застрахована.

Так, зокрема, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Мерседес», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «УПСК», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/688395 (а.с.10).

За згодою обох учасників на місці ДТП було складено європротокол (а.с.11), згідно з яким відповідач ОСОБА_1 визнала свою вину у вчиненні вказаної ДТП.

11.03.2016 року страховика забезпеченого транспортного засобу ПрАТ «УПСК» було повідомлено про вказану ДТП (а.с.12), яким на підставі заяви власника транспортного засобу марки «Богдан DF», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , ПП «Застава» 02.09.2016 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 11655 грн. 04 коп. (а.с.14-21).

02.08.2019 року між ПрАТ «УПСК» та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого останній набув право вимоги за укладеним договором страхування №АІ/688395 від 05.11.2015 року (а.с.5-9).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. «г» пп. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Враховуючи наведене й те, що відповідач визнала свою вину в ДТП, назвавши її причину та погодившись скласти європротокол без інформування відповідних підрозділів Національної поліції про її настання, тому доводи відповідача про відсутність правових підстав для відповідальності в порядку регресу та не притягнення її до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом із технічно несправною робочою гальмівною системою, є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що зазначені в рішенні суду норми ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, є правильними, однак, це не призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення спору, оскільки свої висновки суд обґрунтовував з посиланням саме на норми закону, які регулюють право вимоги страховика до винної в ДТП особи про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 грудня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.