У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2020 Справа №2-7636/05

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака P.M.

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Ваврик Ю.П., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Ваврик Ю.П. про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог скаржник зазначає, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 22267377 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-7636 виданого 23 серпня 2005 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 100 грн., починаючи з 21 липня 2005 року і до повноліття дитини.

01 жовтня 2010 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Ваврик Ю.П. винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів в межах суми стягнення в розмірі 5500,00 грн.

Вказану постанову вважає необґрунтованою та незаконною виходячи з наступного.

Постановою від 01 листопада 2010 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира не є особистою приватною власність ОСОБА_1 і належить йому, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності по 1/3 частки кожному. В порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не звертався до суду із поданням про визначення частки майна боржника на яку звертається стягнення. Також, під час складання акту опису та арешту майна боржника не були присутні власники майна, що підтверджується відсутністю зауважень боржника та інших присутніх осіб. Крім того, зазначає, що оспорювана постанова була винесена внаслідок наявності заборгованості по сплаті аліментів, однак станом на сьогодні будь-яка заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня.

Боржник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сампара Н.М. в судове засідання не з`явилися попередньо подавши до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Державний виконавець Ларва М.В. в судове засідання не з`явилася, проте подала суду відзив на скаргу в якому зазначає, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 22267377 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-7636 виданого 23 серпня 2005 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 100 грн., починаючи з 21 липня 2005 року і до повноліття дитини. У зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем 01 листопада 2010 року винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. 05 квітня 2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із збільшенням розміру аліментів рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/17959/13-ц. Станом на сьогодні у відділі перебуває виконавче провадження №47478081 з примусового виконання виконавчого листа № 607/17959/13-ц виданого 26 лютого 2015 року Тернопільським міськрайоним судом Тернопільської області на підставі рішення суду, яким ухвалено: змінити розмір аліментів встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 серпня 2005 року і стягувати аліменти із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 500 (п`ятсот) грн., починаючи з 01 жовтня 2013 року до досягнення повноліття. В ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадження №47478081 встановлено наявність заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 21 березня 2018 року, у зв`язку із цим 21 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 04 лютого 2020 року у боржника наявна заборгованість у розмірі 2 209,12 грн. Оскільки у боржника відсутнє майно за рахунок якого в подальшому може бути забезпечене стягнення в рахунок погашення заборгованості, тому зняття арешту з майна божника є недоцільним у зв`язку із чим у задоволенні скарги слід відмовити.

В силу вимог ч.2 ст.274 та ст.450 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд скарги у відсутності учасників справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 серпня 2005 року, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 100 грн., починаючи з 21 липня 2005 року і до повноліття дитини.

На виконання вищевказаного рішення Тернопільським міськрайонним судом 23 серпня 2005 року було видано виконавчий лист №2-7636 на підставі якого Першим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №22267377 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 100 грн., починаючи з 21 липня 2005 року і до повноліття дитини.

У зв`язку із наявною заборгованістю по сплаті аліментів 01 листопада 2010 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову у виконавчому провадженні №22267377 якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику у межах суми звернення стягнення 5 500,00 грн.

Як вбачається з інформаційного витягу з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №192291636 від 10 грудня 2019 року все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , знаходиться під обтяженням на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеної головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Ваврик Ю.П. 01 листопада 2010 року.

05 квітня 2016 року державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст. 49 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №22267377 з виконання виконавчого листа №2-7636/05 у зв`язку із збільшенням розміру аліментів рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/17959/13-ц.

Станом на сьогодні у відділі перебуває виконавче провадження №47478081 з примусового виконання виконавчого листа № 607/17959/13-ц від 26 лютого 2015 року виданого Тернопільським міськрайоним судом Тернопільської області на підставі рішення суду, яким ухвалено: змінити розмір аліментів встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 серпня 2005 року і стягувати аліменти із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 500 (п`ятсот) грн., починаючи з 01 жовтня 2013 року до досягнення повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 607/17959/13-ц заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 25 листопада 2019 року відсутня та числиться переплата в розмірі 8,88 грн.

Станом на 04 лютого 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за виконавчим листом №607/17959/13-ц виданого 26 лютого 2015 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі рішення суду, яким змінено розмір аліментів встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 серпня 2005 року і ухвалено стягувати аліменти із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 500 (п`ятсот) грн., починаючи з 01 жовтня 2013 року до досягнення повноліття становить 2 209,12 грн.

Оскільки в ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №47478081 була встановлена наявність заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 21 березня 2018 року, у зв`язку із цим 21 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зважаючи на те, що боржник дізнався про порушення свого права 10 грудня 2019 року отримавши інформацію з державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, строк для подання скарги не є пропущеним.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 - XIV із змінами та доповненнями (надалі - Закон від 21.04.1999 року) в редакції, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Як встановлено в судовому засіданні 05 квітня 2016 року державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із збільшенням розміру аліментів рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/17959/13-ц.

За змістом ст. 50 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (у редакції, чинній на час пред`явлення позову, далі-Закон від 21.04.1999 року), у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ст. 50 ч.2 Закону від 01.04.1999 року).

Також суд бере до уваги, що станом на сьогодні проводиться примусове стягнення за виконавчим листом № 607/17959/13-ц від 26 лютого 2015 року виданого Тернопільським міськрайоним судом Тернопільської області про стягнення аліментів із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 500 (п`ятсот) грн., починаючи з 01 жовтня 2013 року до досягнення повноліття, в рамках якого накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_1 у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п.7 Постанови №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року, роз`яснює, що у разі визнання неправомірними рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

За встановлених обставин державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 2-7636/05 не були виконанні вимоги закону щодо скасування арешту на майно боржника ОСОБА_1 .

Також, відповідно до ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник

володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Державним виконавцем при застосуванні такого виду забезпечення виконання судового рішення, як арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника не дотримано принципу співмірності за наявності боргу в розмірі 5 500,00 грн.

Крім того, на сьогоднішній день проводиться примусове стягнення у виконавчому провадженні де сторони та предмет є ідентичними із сторонами та предметом закінченого виконавчого провадження та належне виконання рішення суду у цьому провадженні є забезпечене арештом всього рухомого і нерухомого майна ОСОБА_1 , тому суд приходить до висновку, що постанова головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Ваврик Ю.П. ВП №22267377 від 01.11.2010 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 259-261, 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Ваврик Ю.П. - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Ваврик Ю.П. ВП №22267377 від 01.11.2010 року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 лютого 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак