26.02.2020 227/2591/19
26 лютого 2020 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Здоровиці О.В.,
за участю секретаря с/з Сисенко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, у залі Добропільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитом,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №192/235 від 05.09.2007 року в розмірі 122655,14 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, всі позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, проти заочного ухвалення рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобов`язального права.
Судом встановлено таке.
05.09.2007 року АТ «Ощадбанк» відповідно до кредитного договору №192/235 надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 176000,00 грн. зі сплатою 17% відсотків річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 04.09.2012 року (а.с.87-89).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 договору, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 176000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 176000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04 вересня 2012 року на поточні потреби позичальника. Надання кредиту здійснюється одноразово з кредитного рахунку № НОМЕР_1 у філії Харцизьке відділення 5373 ВАТ «Ощадбанк» готівкою або шляхом безготівкового перерахування.
Позичальник зобов`язується щомісячно до 31 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2934,00 грн. та сплачувати проценти нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 05.10.2007 року на відповідні рахунки позичальника відкриті у філії - Харцизьке відділення 5373 ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 04.09.2012 року відповідно до п.1.5 договору.
Згідно п.4.2.2 договору, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентам, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати достроково повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення на предмет іпотеки.
Позичальник зобов`язаний повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування ним, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплачувати штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором.
Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф).
25.10.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №192/235 від 05.09.2007 року, у зв`язку зі зміною найменування банку. В договорі були прописані аналогічні умови кредитування, які зазначені у договорі №192/235 від 05.09.2007 року.
Користування коштами на картці відповідачем, підтверджується виписками з особового рахунку, які маються в матеріалах справи (а.с.14-86).
Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 11.05.2019 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 122655,14 грн., яка складається з:
2,35 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів (за період з березня 2012 року по квітень 2012 року);
39,11 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів (за період з 04.01.2012 року -30.11.2012 року).
Вищевказані обставини та розрахунок вказаних сум підтверджуються виписками з особового рахунку, розрахунком заборгованості та звітом щодо розрахунку сум інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 25.11.2011 року по 11.05.2019 року (а.с5-13).
За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, позивач просив застосувати частину 2 статті 625 ЦК України та стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості .
Відповідно до положень статей 1054 та 1058 ЦК України, зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення грошей в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року.
Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості нарахованих процентів в розмірі, вказаному в позовних вимогах.
На підтвердження вказаних в позові сум позивачем були надані відповідні розрахунки (а.с.5-11).
Відповідачем не були надані докази на спростування цих розрахунків.
Суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, оскільки вони не суперечать частині 2 статті 625 ЦК України.
Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 122655,14 грн., яка складається з:
2,35 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів (за період з березня 2012 року по квітень 2012 року);
39,11 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів (за період з 04.01.2012 року -30.11.2012 року).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст.258-259,265,266 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України суд -
Позовну заяву Акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за кредитним договором №192/235 від 05.09.2007 року, що виникла станом на 11.05.2019 року в розмірі 122655,14 грн. (сто двадцять дві тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень 14 коп.), яка складається з:
2,35 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів;
39,11 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Харцизьким МВ УМВС України у Донецькій області 06.07.2002 року, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця