Справа № 183/666/19
№ 2/183/526/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

31 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа - Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року відкрите провадження у справі.

18 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 , Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 21 червня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.

На обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що 28.01.1999 року між ОСОБА_2 і нею, ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ОСОБА_2 продав, а вона, ОСОБА_1 купила за 31 689,00 грн. житловий будинок загальною площею 133,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 600,00 кв.м. державного фонду.

Договір купівлі-продажу від 28.01.1999 року був укладений на товарній біржі Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості», але не був нотаріально посвідчений.

Позивач зазначила, що правочин між сторонами повністю виконаний, всі істотні умови договору купівлі-продажу виконані сторонами, а саме, позивач як покупець передала відповідачу вартість нерухомого майна, а відповідач, як продавець нерухомого майна, в свою чергу, отримав вартість майна, передав житловий будинок у її власність .

У зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ОСОБА_1 в заяві просила суд:

-визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.01.1999 року між ОСОБА_2 і нею, ОСОБА_1 ;

-визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок житловою площею 65,6 кв.м., загальною площею 163,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.

Представник відповідача - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його часті.

Представник третьої особи - Товарної біржі «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.

Заслухавши позивача, дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.01.1999 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила за 31 689,00 грн. житловий будинок загальною площею 133,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 600,00 кв.м. державного фонду.

Договір купівлі-продажу від 28.01.1999 року був укладений на товарній біржі Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості», не був нотаріально посвідчений.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР в 1963 року (далі - ЦК УРСР).

У відповідності до ст. 41 ЦК УРСР, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво-або багатосторонніми (договори).

На підставі ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР визначалося, що договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

На підставі ст. 42 ЦК УРСР, угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Стаття 47 ЦК УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, положення ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР щодо визнання угоди дійсною, можуть застосовуватися тільки щодо угод, які підлягали нотаріальному посвідченню та не потребували ще і державної реєстрації договору.

Вказаною правовою нормою передбачено можливе визнання судом дійсним договору лише з приводу недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, тобто, договору, для якого законодавцем передбачена таке посвідчення. За цією правовою нормою не передбачено можливості визнання договору дійсним, для якого передбачено не лише нотаріальне посвідчення, а й державна реєстрація.

Оскільки для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) обов`язкове не лише нотаріальне посвідчення, а й його державна реєстрація, правила ч.2 ст. 47 ЦК УРСР на такий договір не поширюються.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Учасники справи:

-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: Новомосковська міська рада Дніпропетровської області, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 14;

-третя особа: Товарна біржа «Дніпропетровська міська біржа нерухомості», , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, 60/5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький