Провадження № 2/515/272/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретарів судового засідання Коренчук О.Е.,Чумаченко Д.М., Комерзан Л.І.

представників позивача адвокатів Чумаченка С.О., Ніц А.С., Трусова А.С.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Чокля Є.Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування в особі Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області,

про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом

визначення способу участі у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2019 року ОСОБА_2 пред`явив вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини.

З 22 серпня 2009 року він перебував з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . На теперішній час на розгляді Су- воровського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Він має намір прийма- ти активну участь у вихованні дитини, приділяти їй більше уваги, батьківської любові та турботи, але відповідач категорично проти цього, всі спроби домовитися виявилися марними. Він позити- вно характеризується за місцем роботи, має стабільний заробіток, має можливість забезпечити всі необхідні умови для нормального життя та розвитку дочки під час перебування з ним. За таких об- ставин вважає, що має всі підстави просити суд усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні ди- тини та визначити спосіб його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею щоп`ятниці з 13.30 год. по 19.00 год за місцем проживання батька, без присутності матері дитини та перебування ди- тини з батьком з 10.00 год. кожної другої та четвертої суботи місяця до 14.00 год. неділі (двічі на місяць), за місцем проживання батька, без присутності матері дитини.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнала, підтримала наданий нею суду від- зив на позов, з якого слідує, що позивачем ОСОБА_2 не доведено та не підтверджено належ- ними та допустимими доказами ті обставини, що йому чинилися перешкоди у вихованні та вільно- му спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , а тому позові вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Позивачем не надано жодного доказу, який підтверджує, що він всіляко намагався спілкуватися з дитиною, зокрема, не порушуючи її режиму дня та перебування у дитячому садоч- ку. Крім того, у вересні 2019 р. вона повідомила, що приїде до нього з дитиною, що б він її по- бачив, оскільки на протязі усього дня наполягав на побаченні з дитиною. Але приїхавши до пози- вача, який в цей час перебував вдома, останній не відчинив дверей, що свідчить про не бажання побачити дитину. Таким чином, позивач до винесення заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 07.11.2019 р. не намагався виконувати свій батьківський обов`язок стосовно ут- римання малолітньої дитини. Крім того, її дочка жодного разу не ночувала без неї, батька вона не бачить, він для неї з певного часу не є близькою людиною. Дитина досягла лише 3-х річного віку, постійно проживає з матір`ю, звикла лише до неї, а тому в інтересах дитини, враховуючи її вік та стать, побачення позивача з дитиною можливі лише у присутності матері.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона є матір`ю від- повідача, остання ніколи не заперечувала позивачу бачитися з дитиною, але спілкування дитини з батьком перешкоджає її нормальному розвитку, зокрема, в емоційному стані, стресі. На даний час дитина ігнорує батька, признає тільки матір, не підпускає до себе навіть близьких родичів. Зі слів відповідача їй відомо, що та просила позивача у період карантину приглянути за дитиною, однак він відмовився, оскільки йому це не потрібно.

Заслухавши пояснення і доводи представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні з огляду на таке.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9), сторони у справі мають ди- тину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 20.09.2014 р. (а.с.10), вид- но, що 22.08.2009 р. Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , актовий запис № 707.

За місцем роботи ОСОБА_2 характеризується позитивно, що видно з копії характеристи- ки, виданої ТОВ «Алмі Автосервіс» (а.с.13).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.11.2019 р., яке набрало чинності (копія на а.с.60-63), шлюб, зареєстрований 22.08.2009 р., актовий запис № 707, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у роз- мірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно, що видно з копії характеристи- ки, виданої ПАТ «Банк Восток» (а.с.67).

Як видно з висновку органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміні- страції від 19.09.2020 р. (а.с.141- 143), орган опіки та піклування не заперечує проти усунення пе- решкод у спілкуванні ОСОБА_2 з його малолітньою дочкою ОСОБА_4 та участі у її вихова- нні, шляхом зустрічей за наступним графіком : щоп`ятниці з 16.30 год. до 18.30 год в присутності матері; щонеділі або щосуботи (за домовленістю) з 10.00 год. до 18.30 год. цього ж дня без при- сутності матері, з обов`язковим поверненням дитини за її постійним місцем проживання.

Як визначено ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охоро- няються державою.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., як принци- пове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.ст.141, 157 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо ди- тини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батька- ми, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передба- ченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким про- живає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з ди- тиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розви- тку дитини.

За змістом ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихова- нні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджа- тиме нормальному вихованню дитини.

Згідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України, якщо той із батьків,з ким проживає дитина, чинить пере- шкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема як що він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпо- чинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дити- ною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значен- ня, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоя- ми або наркотичними засобами.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчине- ння перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спі- лкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ст.4 Конвенції "Про контакт з дітьми", яка ратифікована Україною 20.09.2006 р., дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним і такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини; якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків, з ким проживає ди тина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихо- ванні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідува- ння дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Як визначено ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд вс тановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та ін ших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета до- казування.

Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте, стороною позивача не надано суду об`єктивних доказів на підтвердження існування бу- дь-яких перешкод позивачу з боку відповідача у вихованні та спілкування з дитиною.

Так, усудовому засіданні 10.12.2020 р. на запитання представника відповідача адвоката Чокля Є.Ю. "які докази про перешкоджання відповідачем у спілкуванні з дитиною" представник пози- вача адвокат Трусов А.С. зазначив "як таких доказів не має".

Тобто, діюче законодавство спрямоване на захист прав батьків щодо контакту зі своїми дітьми і керівним у вирішення спорів з даного питання визначає найвищий інтерес самої дитини.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатні- сть і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до ви- сновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки сторо- ною позивача не надано, а судом не здобуто доказів на підтвердження позовних вимог, а тому у за- доволенні позову слід відмовити.

Суд вважає, що сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування між собою та дитиною, та враховуючи вік та інтереси дитини, за спільною згодою відпрацювати умови поба- чень з дитиною, і це відповідатиме інтересами дитини та інтересам батьків, тобто буде справедли- вим по відношенню, як до малолітньої дитини, так і до її батьків. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру за- доволених позовних вимог. Оскільки в позові слід відмовити, тому судовий збір стягненню з від- повідача на користь позивача не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 141, 155, 157 СК України, ст.ст.3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст.76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , тре тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування в особі Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі у вихованні дитини.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня йо го проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі- сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частину рішення оголошено 30.12.2020 р., а повний текст рішенням виготовлено 11.01.2021 р.

Суддя Тимошенко С.В.