Справа № 351/1970/19
Номер провадження №2/351/115/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2020 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано - Франківської області в складі :
головуючого судді Калиновського М.М.,
з участю секретаря Равлюк М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти, мотивуючи тим, що відповідач по справі отримав гроші в сумі 243 500 грн., які зобов`язався повернути. Дані обставини підтверджуються розписками, а саме: розпискою від 27.07.2016 р., в якій відповідач зобов`язався повернути позивачу кошти в сумі 113 500 грн. до 05 жовтня, розпискою від 28.07.2016 р., в якій відповідач зобов`язався повернути позивачу кошти в сумі 80 000 грн. до 01.09.2016 р., розпискою від 03.09.2016 р., в якій відповідач зобов`язався повернути позивачу кошти в сумі 50 000 грн. до 13.09.2016 р. У вказаний термін відповідач борг не повернув, на прохання позивача борг добровільно відповідач не сплатив. На даний час відповідач виїхав за межі держави, місце знаходження його не відоме. Зважаючи на те, що відповідач не повернув позивачу борг, останній вимушений був звернутися до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача 243 500 грн., окрім того, оскільки відповідач прострочив зобов`язання щодо повернення боргу, позивач просить стягнути з останнього 3% річних від простроченої суми боргу, що становить 21 915 грн. та судові витрати в сумі 2 435 грн.
Позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задоволити, справу слухати за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся, на веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомив.
Суд аналізуючи обставини та докази встановлені під час судового розгляду, вважає, що позов слід задовольнити, суд прийшов до такого висновку по слідуючих міркуваннях:
-із розписки від 27.07.2016 р., вбачається, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 113 500 грн., які зобов`язався повернути до 05 жовтня;
-із розписки від 28.07.2016 р., вбачається, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 80 000 грн., які зобов`язався повернути до 01.09.2016 р.;
-із розписки від 03.09.2016 р., вбачається, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 50 000 грн., які зобов`язався повернути до 13.09.2016 р.;
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Як вбачається з висновків постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 року у цивільній справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Позикодавець має право вимоги до позичальника на повернення йому суми боргу за розпискою за наявності у нього оригіналу розписки підписаної позичальником.
В той же час, позичальник свої зобов`язання не виконав, борг в обумовлений строк не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки про отримання позичальником коштів.
У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 2 435 грн.
На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 435 грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: М.М.Калиновський