КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 756/3350/17

провадження № 22-ц/824/14257/2020

20 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 про постановлення додаткової ухвали в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови державних виконавців Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю стягувача Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк», за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року в складі судді Жука М. В.,

встановив :

06.03.2017 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними та скасувати: постанову головного державного виконавця Грищенко В. О. Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 11 квітня 2014 року про відкриття виконавчого провадження №42920203 ; постанову державного виконавця Ковальчук Т. П. органу державної виконавчої служби Оболонського управління юстиції від 23 квітня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні №42920203; постанову старшого державного виконавця Чорного В. В. Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 31 травня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню №42920203.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року у задоволенні вказаної скарги відмовлено.

10.02.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій відповідно до п. 1 ч.1 ст.270 ЦПК України просила суд постановити додаткову ухвалу, якою вирішити вимоги її скарги до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Зазначила, що у вступній та резолютивній частинах ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року не зазначено заінтересованої особи: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, назва якого на даний час змінена на Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ), а відтак її вимоги до цієї особи залишаються невирішеними.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про постановлення додаткової ухвали в справі за її скаргою повернуто заявниці без розгляду.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи обґрунтовує тим, що положення статті 270 ЦПК України не обмежує право суду постановити додаткову ухвалу у визначених нею випадках.

Процесуальним законом не передбачено вирішення вимог скарги на дії державних виконавців із зазначенням у вступній і резолютивній частинах ухвали з такого питання не всіх заінтересованих осіб.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Відповідно до положень ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1 про постановлення додаткової ухвали без розгляду, суд першої інстанції виходив з положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України та тієї обставини, що ні ч.1 ст.270 ЦПК України, ні іншими нормами чинного ЦПК України не передбачено можливості ухвалення додаткового рішення у справі, розгляд якої закінчено постановленням ухвали про відмову в задоволенні скарги.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Відповідно до ч.5 ст.258 цього Кодексу, у випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвал чи видачею судового наказу.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, за результатами розгляду скарги суд повинен постановити ухвалу стосовно всіх заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

З огляду на те, що в своїй заяві ОСОБА_1 посилалась на те, що судом не було розглянуто всі вимоги її скарги, суд першої інстанції у відповідності до ч. 5 ст.270 ЦПК України мав постановити або додаткову ухвалу або ухвалу про відмову в прийнятті додаткової ухвали, а не повертати її без розгляду на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України.

Таким чином, повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції неправильно застосував положення ЦПК України, що у відповідності до положень ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 про постановлення додаткової ухвали в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови державних виконавців Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю стягувача Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» направити для продовження розгляду до Оболонського районного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк