УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2020 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «ПАКС» до ОСОБА_1 , Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Погрібної Тетяни Петрівни, ОСОБА_2 про визнання вилучення запису про право власності з реєстру речових прав, визнання права власності та витребування майна з незаконного чужого володіння -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2020 року засобами поштового зв`язку до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «ПАКС» до ОСОБА_1 , Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Погрібної Тетяни Петрівни, ОСОБА_2 про визнання вилучення запису про право власності з реєстру речових прав, визнання права власності та витребування майна з незаконного чужого володіння.

Ухвалою суду від 27.07.2020 позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимог ст. 177 ЦПК України, а саме не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу майнового характеру.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано уточнену позовну заяву в якій визначена ціна позову в розмірі 2 726 547,85 грн. а також квитанція про сплату судового розміру 14 714,00 гр.

Ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному провадженні.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, (стаття124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175, 177 ЦПК України.

Проте, відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановлює ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з вимогами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, прожитковий мінімум для працездатних осіб у відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року становить 2102, 00 грн.

Відповідно до позовної заяви, ціна позову становить 2 726 547,85 грн. Таким чином, з урахуванням ціни позову позивачем повинен був сплатити судовий збір в розмірі 40 898, 21 гр.

На виконання вимог ухвали суду від 27.07.2020, представником позивача, відповідно до квитанції №1238СВ1976 від 28.08.2020, сплачено судовий збір в розмірі 14 714, 00 гр.

Таким чином, з урахуванням ухвали суду від 21.12.2020 про виправлення описки в ухвалі суду від 27.07.2020 про залишення позовної заяви без руху, ціни позову та квитанції про сплату судового збору, позивачу необхідно доплатити судовий збір в розмірі (40 898, 21 гр - 14 714, 00 гр.) = 26 184,12 гр.

Дослідивши матеріали справи та клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гребенюк О.О., суд дійшов наступного.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановлює ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Керуючись ст. 185, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «ПАКС» до ОСОБА_1 , Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Погрібної Тетяни Петрівни, ОСОБА_2 про визнання вилучення запису про право власності з реєстру речових прав, визнання права власності та витребування майна з незаконного чужого володіння залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки заяви в строк, який не може перевищувати 5 днів з дня вручення позивачу ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених вище недоліків позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.Л. Шаренко