Провадження № 2/522/2197/20
УХВАЛА

24 лютого 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду 10.10.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 16.10.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 18.11.2019 року.

06.11.2019 року ОСОБА_2 надав суду відзив, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

У підготовче засідання призначене на 18.11.2019 року ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивачки адвокат Нестерова О.К. надала суду заяву, в якій просила витребувати з Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одеса належним чином завірену копію спадкової справи №564/2019, відкритої після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У підготовче засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 22.11.2019 року було розглянуто та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Розгляд справи відкладено на 20.01.2020 року.

На виконання ухвали суду 26.12.2019 року до суду було надано копію спадкової справи.

До суду 17.01.2020 року надійшла заява позивача, подана її представником ОСОБА_4 (а.с.75-99), за якою збільшила позовні вимоги та просила:

- визнати за позивачем право власності на 379/4000 частин квартир АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з 7ми житлових кімнат, житл.пл. 121,0 кв.м., заг.пл. 167,2 кв.м.;

- визнати за позивачем право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 ;

- стягнути із відповідача грошову компенсацію вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 та після виплати компенсації припинити право власності ОСОБА_1 ;

- визнати за позивачем право власності на 1/4 частки нежитлового приміщення, заг. пл..90,8 кв.м.. розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- стягнути із відповідача грошову компенсацію вартості 1/4 частки нежитлового приміщення, заг. пл..90,8 кв.м.. розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та після виплати компенсації припинити право власності ОСОБА_1 ;

- визнати за позивачем право власності на 1/4 частки нежитлового приміщення офісу, заг. пл..68,9 кв.м.. розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- стягнути із відповідача грошову компенсацію вартості 1/4 частки нежитлового приміщення офісу, заг. пл..68,9 кв.м.. розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та після виплати компенсації припинити право власності ОСОБА_1 ..

Розгляд справи 20.01.2020 року був відкладений на 24.02.2020 року з наданням відповідачу часу на ознайомлення з заявою позивача про збільшення позовних вимог.

У підготовчому засідання 24.02.2020 року була присутня представник позивачки, яка заяву про збільшення позовних вимог підтримала та просила прийняти до розгляду.

Також з`явився відповідач, який заперечував проти прийняття до розгляду збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не сплачену у повному обсязі судовий збір.

Також надав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог.

Розгляд справи відкладено на 13.04.2020 року за клопотанням представника позивача з наданням часу на ознайомлення з відзивом відповідача та поданням відповіді на відзив протягом 15 днів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку осіб, які були присутні у підготовчому засіданні, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Питання про закриття підготовчого провадження у справі на даний час не вирішувалося та справа до розгляду по суті не призначалася.

Згідно абз.2, ч.2, ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

За змістом ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ст.6 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позову майнового характеру, визначається із дійсної вартості спірного майна на день подання позову.

Відповідно до п.п.2, 10 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: - у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що в ході вирішення питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. При цьому, під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Пунктами 3, 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440 « Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Постанова КМУ № 1440) визначенні поняття дійсної та ринкової вартості, принципу попиту та пропонування при оцінці майна. Так, дійсна вартість майна визначена лише для цілей страхування та характеризується, як вартість відтворення (вартість заміщення) або ринкова вартість майна, визначені відповідно до умов договору страхування; ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Позивачем ціна позову згідно заяви про збільшення позовних вимог визначена у розмірі 425 936, 00 грн..

До заяви про збільшення позовних вимог позивачем надано докази про сплату судового збору на суму 899, 36 грн. (згідно квитанції №7096 від 18.11.2019 року) та на суму 1800,00 грн. (згідно квитанції №34086 від 16.01.2020 року).

Як вбачається з позову, спір стосується часток п`яти об`єктів нерухомості, зокрема трьох квартир та двох нежитлових приміщень. Разом з тим, матеріали позову не містять оцінки вартості майна та жодних документів, які б підтверджували саме таку ціну позову.

З огляду на викладене, суд може встановити відповідність визначеної позивачем ціни позову дійсній вартості спірного майна на час подання заяви про збільшення позовних вимог (17.01.2020 року), а отже і перевірити відповідність сплати судового збору ставці, передбаченої в Законі України «Про судовий збір». Проте доказів в підтвердження вартості об`єктів нерухомості виходячи з сплаченого позивачем судового збору не надано суду. Тому суд вважає необхідним зобов`язати надати відповідні докази або сплатити максимальний судовий збір.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Виходячи з вищезазначеного, вважаю, що дана заява подана з порушення вимог ст. 175 ЦПК України, у з в`язку з чим підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме подання доказів на підтвердження визначеної позивачем ціни позову.

Керуючись ст. 3-13, 43, 44, 49, 81, 175, 177, 185, 247, 258, 260, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 від 17.01.2020 року - залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що в разі якщо позивач усунуть недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Домусчі