Провадження №2/523/1324/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І. В.

за участю секретаря - Круглікова О.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду №5 в місті Одесі

заяву представника позивача адвоката Тонкошкур І.В. , про відвід головуючого судді Сувертак І.В. , в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування запису в спадковому реєстрі,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І. В. перебуває цивільна справа № № 523/15696/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування запису в спадковому реєстрі.

24 лютого 2020 року по зазначеній справі надійшла заява від представника позивача адвоката Тонкошкур І.В. про відвід судді Сувертак І. В. від розгляду зазначеної цивільної справи.

Свою заяву ОСОБА_4 мотивував тим, що раніше суддя Сувертак І. В. розглядала справу №523/16385/17 про визнання права власності на спадкове майно, що є предметом спору по даному позову, тобто справи взаємопов`язані. Заявник вважає, що прийняття рішення по даній справі прямо може визначити законність раніше ухваленого рішення. Враховуючи зазначене, у нього виникають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, у зв`язку з чим зазначений суддя не може брати участь у подальшому розгляді зазначеної цивільної справи та підлягає відводу, тому представник позивача адвокат Тонкошкур І.В., посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України просив його заяву задовольнити.

Представник позивача Тонкошкур І. В. в судовому засіданні заяву про відвід підтримав та наполягав на її задоволенні.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 . в судовому засіданні заперечували у задоволенні клопотання про відвід, зазначили що зазначена заява є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухав представник позивача, відповідача та його представника, приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Статтями 36,37 ЦПК України визначені підстави для відводу судді, у тому числі якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до вимог ч.2 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. При цьому, за змістом ч. 3 зазначеної статті відвід повинен бути вмотивованим.

Проаналізувавши доводи представника позивача про відвід головуючого по справі, враховуючи подання заяви в день судового засідання, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки жодної обставини, яка є підставою для відводу судді представником позивача ОСОБА_4 не вказано, а його доводи зводяться з не згодою з рішенням суду по іншій справі, та не можуть слугувати підставою для відводу судді.

У відповідності до Бангалорських принципів об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема:

1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок.

3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Однак заявником не наведено жодних обґрунтувань, які б свідчили про наявність таких обставин, а також не зазначено жодних доказів, які підтверджували вказані обставини.

При цьому слід зазначити, що посилання сторони позивача на те, що деякі клопотання по іншій справі не задоволені по суті або проігноровано (на думку адвоката Тонкошкур І. В), такі обставини не є підставою для відводу судді.

Наведене повністю узгоджується із приписами ст. 36 ЦПК України, відповідно до якої незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах не може бути підставою для відводу. Незгода із рішенням суду може бути викладена стороною у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції, яка є предметом розгляду апеляційного суду (ст.352 ЦПК України). Незгода із ухвалою суду може бути викладена у апеляційній скарзі окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України; заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішенні по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії).

Водночас, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (рішення "Кастілло Альгар проти Іспанії" ).

Таким чином, суд вважає, що даний відвід є безпідставним і необґрунтованим, тому суд відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 3 , 4 , 10 -14, 18, 36, 40, 352, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід головуючому судді Сувертак І.В. в рамках розгляду цивільної справи №523/15696/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування запису в спадковому реєстрі залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя