Справа № 686/5154/20
Провадження № 2/686/2591/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Хмельницький міськрайоний суд

Хмельницької області в складі :

головуючого судді - Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення боргу, -

В С Т А Н О ВИ В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення боргу в розмірі 355000 гривень. На обгрунтування свого позову він вказав, що в 2009 році між ним та ОСОБА_3 була укладена угода про позичку в сумі 14500 доларів США, що за станом курсу НБУ на день подання позову 355000 гривень.

27.08.2009 року йому була зроблена операція по ендопротезуванню лівого кульчового суглобу, що в подальшому призвело до погіршення здоровя, як : ішемічна хвороба серця, цукровий діабет, гіпертонія ІІІ ступеню. Перебіг хвороби, а також матеріальний стан не дозволив йому звернутися з вимогою поверненя боргу до суду. З боку ОСОБА_3 були постійні прохання про відстрочку повернення боргу. При встановленні в 2019 році другої групи інвалідності та повторною відмовою ОСОБА_3 про повернення боргу.

Позивача та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, крім того направили заяву про застосування строків позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 01.06.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_3 позичає в ОСОБА_1 14500 доларів, які зобовязується повернути до 01.08.2009 року. За кожний прострочений день зобов`язується сплачувати пеню 0,06%.

Свої зобов`язання відповідач не виконав, кошти не повернув.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі було укладено договір позики на суму 14500 доларів США, проте ОСОБА_3 порушив свої зобов`язання перед ОСОБА_1 щодо повернення грошових коштів, які зобов`язався повернути до 01.08.2009 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суд уз вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 позичив кошти у ОСОБА_1 01.06.2009 року, які зобов`язувався повернути до 01.08.2009 року. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення коштів 24.02.2020 року, доказів про поважність причин пропуску звернення до суду з вказаним позовом не надав. ОСОБА_3 в судовому засіданні зробив заяву про застосування строку позовної давності,а тому суд вважає, що строк звернення ОСОБА_1 до суду про захист свого порушеного права сплив, що є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення коштів за договором позики.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 256, 257, 526, 610, 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 258, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_1 1943 року народження, проживає в

АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 1950 року народження, проживає

АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 23.11.2020 року.

Суддя: