РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"17" лютого 2020 р. 145/508/19

2/145/65/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

розглянувши у відкритому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вонаперебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 .

В них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею і перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо, участь у вихованні доньки не бере, фінансової підтримки не надає.

Від березня 2019 року вони фактично припинили спільно проживати, на даний час проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують.

Відповідач ухиляється, від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки в добровільному порядку не допомагає.

Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає.

Дитині, має бути забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень вона одна забезпечити не може, оскільки не працює, а здійснює догляд за їхньою донькою ОСОБА_3 , яка хворіє, діагноз: Факомотоз , синдром Кліпеля -Треноне, нетипова форма.

Тому вважає, що батько дитини, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти у частці від його заробітку (доходу) в розмірі 1/4 від усіх його і доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просить стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від його заробітку (доходу) в розмірі 1/4 від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являвся, хоч про слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується відомостями ГУДМС України в Харківській області про місце реєстрації від 17.04.2019 р. (а.с.11), рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення із судовою повісткою на 13.06.2019 р. із ухвалою про відкриття провадження, позовною заявою із додатками, а також повернутими поштовими конвертами з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання» з судовими повістками на 01.10., 19.11.2019 та 30.01.2020 р. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років на даний час становить 2218 гривень на місяць.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 , стосовно якої відповідач визнав батьківство (а.с.2).

Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо, участь у вихованні доньки не бере, фінансової підтримки не надає, що стверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Гніванським КП «Гніваньводопостач» №576 від 20.03.2019 р. (а.с.3) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.03.2019 р. (а.с.4).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму.

Позивачка ОСОБА_1 не працює, здійснює догляд за донькою ОСОБА_3 , яка хворіє, діагноз: Факомотоз , синдром Кліпеля -Треноне, нетипова форма, що стверджується корінцем до медичного висновку (а.с.5), посвідченням дитини-інваліда серії НОМЕР_1 (а.с.6) .

Відповідач ОСОБА_2 працездатний, інших утриманців не має, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини частини з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального гарантованого розміру аліментів, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 840, 80 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.141, 180-182, 183 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 квітня 2019 року до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 24 лютого 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.