гСправа № 358/869/20 Провадження № 2/358/549/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 листопада 2020 року м. Богуслав

суддя Богуславського районного суду Київської області Корбут В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-по тексту позивач) звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач), просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 23 липня 2019 року у Томашівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницької області, актовий запис №43 та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від даного шлюбу дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час відповідач поїхала в невідомому напрямку та навіть не бере слухавку, коли він намагався зателефонувати. Тому місцезнаходження відповідача йому не відомо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Вважає, що примирення та збереження сім`ї є неможливим.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

При вивченні позовної заяви та матеріалів доданих до неї судом встановлено, що позивач не врахував положення пункту другого частини третьої статті 175 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не зазначено інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серію паспорта та номер засобів зв`язку щодо відповідача.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 необхідно в позовній заяві зазначити вищевказану інформацію щодо відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, судом встановлено, що згідно довідки відділу «Центр адміністративних послуг» виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області №197106-28 від 23.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по м. Богуславу Київської області зареєстрованою не значиться.

Однак, позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що місцем проживання або перебування відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , не надавши до позову підтверджуючих доказів.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вказав не вірну інформацію щодо зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача ОСОБА_2 , суд позбавлений можливості належним чином здійснити виклик відповідача в судове засідання, роз`яснити про права та обов`язки передбачені ст. 43 ЦПК України, з`ясувати питання з якого часу припинено сімейні відносини, чи погоджується відповідач з вимогами позивача, яке відповідач бажає мати прізвище після розірвання шлюбу, що в свою чергу призведе до порушення положення статей 2, 10, 12 ЦПК України, згідно яких вбачається, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, та до не дотримання принципів верховенства права і змагальності сторін, тобто будь-яке ухвалене рішення суду першої інстанції може бути оскаржено відповідачем та скасовано судом апеляційної інстанції.

Твердження позивача про те, що відповідач поїхала в невідомому напрямку, тому місцеперебування останньої йому не відомо, суд не приймає до уваги та роз`яснює позивачу про необхідність прийняти заходи щодо встановлення місця проживання чи перебування відповідача шляхом з`ясування цього питання у родичів, друзів та звернення до правоохоронних органів із заявою про розшук дружини, щоб встановити її місце проживання або перебування.

Після з`ясування вищевказаного питання, позивачу необхідно зазначити в позовній заяві місце проживання чи перебування відповідача надавши до позову належні докази щодо даної обставини.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому залишення заяви без руху для того, щоб позивач усунув вказані вище недоліки, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути вище вказані недоліки.

Керуючись статтями 175, 185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення виявлених недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий: суддя В. М. Корбут