Справа № 306/1836/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Фазикош Г.В., Джуги С.Д.

за участі секретаря - Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 24 березня 2017 року (головуючий суддя Вінер Е.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Позов мотивовано тим, що рішенням Свалявського районного суду від 06.07.2006 із ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання двох дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідач належним чином аліменти не сплачував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на листопад 2013 року складає 17 899,41 грн. Вказувала, що за період із січня 2013 року по 24.07.2015 відповідач зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) у зв`язку з несплатою аліментів, яка згідно її розрахунків становить 164 525 грн.

Рішення Свалявського районного суду від 08.12.2015 та ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 17.03.2016, постановлені у даній справі, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2016 - скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді рішенням Свалявського районного суду від 24.03.2017 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) в сумі 631,62 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з січня по грудень 2013 року у відповідача є заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Суд дійшов висновку, що розмір неустойки за вказаний період становить 631,62 грн. Місцевий суд указав, що суд позбавлений можливості визначити прострочення сплати аліментів та здійснити розрахунок пені за період за 2014-2015 роки, оскільки державним виконавцем на вимогу суду не надавались інших розрахунків заборгованості за вказаний період.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 03.07.2017 рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 8016,41 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції помилково обмежився нарахуванням пені лише за 2013 рік. Проте, під час апеляційного розгляду, Свалявським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області надано повний щомісячний розрахунок заборгованості ОСОБА_3 по аліментам, починаючи з червня 2006 року по листопад 2013 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2018 рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 03.07.2017 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Дану постанову мотивовано тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що стягненню підлягає нарахована неустойка за прострочення сплати аліментів із червня 2006 року до листопада 2013 року, оскільки не врахував, що направляючи справу на новий розгляд, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 19.10.2016 вказав, що заборгованість виникла за період з січня 2013 року, та на день звернення до суду із позовом не сплачена в повному обсязі; правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, апеляційним судом розглядається апеляційна скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 24 березня 2017 року.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що місцевий суд не мотивував свого розрахунку пені за прострочення сплати аліментів; не обґрунтував періоду, за який його здійснено; суд помилково вважав, що пеня підлягає стягненню за період до 21.11.2013 - моменту досягнення дитиною повноліття; суд не врахував межі позовних вимог, а саме те, що заборгованість виникла за період з січня 2013 року та на день звернення до суду із позовом не сплачена у повному обсязі; згідно принципу диспозитивності стягненню підлягає пеня, нарахована за період із 01.01.2013 по 24.07.2015; оскільки пеня нараховується до дня ухвалення судом рішення, тому заявлення позовних вимог про сплату суми пені включно по день звернення із позовом є правомірним; нарахування пені не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення. Також зазначає, що скаржнику не зрозуміло чому місцевий суд суд (із урахуванням того, що позивач просив стягнути пеню, починаючи із 01.01.2013) не взяв до уваги при обчисленні пені заборгованість за аліментами за попередні роки, яка на початку 2013 року становила 16 356,41 грн.

Сторони в судове засідання апеляційного суду в черговий раз не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 19-20 т. 2). Зважаючи на те, що позиція ОСОБА_1 апеляційному суду відома, оскільки викладена у позовній заяві та у апеляційній скарзі, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника відповідача, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Статтею 196 СК України в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду та ухвалення оскаржуваного рішення, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позивач, відповідно до ст. 196 СК України, має право на стягнення із ОСОБА_3 неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Проте, не врахував те, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, не здійснив розрахунок за кожен місяць окремо, не взяв до уваги те, що сума неустойки нараховується за весь час прострочення сплати аліментів, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Межі позовних вимог ОСОБА_1 зводяться до стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів саме за період із 01.01.2013 до 24.07.2015.

Оскільки пеня нараховується за відповідні дні прострочення, позивач на власний розсуд визначив період стягнення пені із 01.01.2013 до 24.07.2015 (дні прострочення), у зв`язку з чим пеня за своєю природою може бути нарахована на заборгованість, що виникає саме у цей період, а не всю існуючу заборгованість, яка існувала до січня 2013 року.

Таким чином у даній справі обчислення та стягнення пені без урахування днів прострочення за кожним щомісячним платежем поза межами позовних вимог ОСОБА_1 - неможливе.

Іншими словами, пеня на борг до 01.01.2013 не може бути стягнутою судом, з урахуванням принципу диспозитивності, оскільки позивач не просить стягнути пеню за такі дні прострочення (що передували 01.01.2013).

До того ж, за період прострочення сплати аліментів із березня 2008 року по вересень 2010 року із ОСОБА_3 стягнуто неустойку у розмірі 15 000,00 грн., що стверджується рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 09.11.2012, яке набрало законної сили 09.11.2012 (а.с. 222-225 т. 1).

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII та відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

За відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Наявність заборгованості ОСОБА_3 за аліментами підтверджується розрахунком, складеним державним виконавцем Свалявського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 06.06.2017 (а.с. 190 - 191 т. 1).

Спору з приводу розміру даної заборгованості немає.

Встановлено, що протягом 2013 року ОСОБА_2 частково сплачував аліменти, загалом сплатив 2450,00 грн., які державним виконавцем при обчисленні заборгованості ОСОБА_3 враховано як такі, що сплачені саме у 2013 році.

Із розрахунку державного виконавця слідує, що свою заборгованість за аліментами станом на 01.12.2013 у розмірі 17899,00 грн. ОСОБА_2 повністю погасив тільки 28.07.2015, сплативши залишок боргу одним платежем в сумі 17900,00 грн.

Отже, пред`явлення позовних вимог про сплату суми пені із 01.01.2013 по 24.07.2015 є правомірним.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і визначила правову позицію, згідно якої пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

З урахуванням положень ст. 196 СК України, правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц та меж позовних вимог, колегією суддів зроблено наступний розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів.

Оскільки позивачем визначено період стягнення неустойки - із 01.01.2013 по 24.07.2015, враховуючи досягнення дитиною повноліття у листопаді 2013 року, колегія вважає, що у розрахунку слід враховувати платежі, здійснені відповідачем у 2013 році, зараховуючи відповідні платежі у місяці, у якому повинні сплачуватися аліменти, та часткове погашення заборгованості, яке здійснювалось у наступних місяцях. Оскільки даних щодо дня сплати кожного платежу матеріали справи не містять, у розрахунку заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем, зазначено лише місяці сплати, тому розрахунок пені колегією проводиться починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу та часткового погашення заборгованості за попередні місяці, до останнього дня місяця, в якому здійснено погашення.

Період Дні місяцяНараховано до спатиСплаченоЗаборгованість Кількість прострочених днівНеустойка (пеня)
Січень 2013 (01.02.2013 - 28.02.2013; 01.03.2013 31.08.2013)31363,000 363,00 (по лютий) 28 101,64
26,00 (остаточно погашено у серпні 2013)184 47,84
Лютий 2013 28363,00700,00000
Березень 2013 (01.04.2013 - 31.08.2013)31363,00350,0013,00 (погашено у серпні) 15319,89
Квітень 2013 (01.05.2013 - 31.08.2013)30363,00350,0013,00 (погашено у серпні) 12315,99
Травень 2013 (01.06.2013 - 31.08.2013)31363,00350,0013,00 (погашено у серпні) 9211,96
Червень 2013 (01.07.2013 - 31.08.2013; 01.09.2013 - 24.07.2015 )30363,000 363,00 (по серпень) 62 225,06
91,00691628,81
Липень 2013 (01.08.2013 - 24.07.2015)31363,000 363,00 7222620,86
Серпень 2013 31363,00700,00000
Вересень 2013 (01.10.2013 - 24.07.2015)30363,000363,006612399,43
Жовтень 2013 (01.11.2013 - 24.07.2015)31363,000363,006302286,90
Листопад 2013 (01.12.2013 - 24.07.2015)30363,000363,006002178,00
Грудень (досягнення повноліття 21.11.2013) --0---
Всього:10536,38

Таким чином, загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період із 01.01.2013 по 24.07.2015 складає 10536,38 грн.

Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення в частині визначеного розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376 ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду від 24 березня 2017 року в частині визначеного розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення у наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) неустойку (пеню) у зв`язку з несплатою аліментів за період з 01 січня 2013 року до 24 липня 2015 року в розмірі 10536,38 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2020 року.

Головуюча:

Судді: