Справа № 361/7130/19
Провадження № 2/361/1803/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

25 листопада 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В., при секретарі Лопатинській С.А., розглянувши в місті Бровари без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод для одержання свідоцтва про право на спадщину, зняття заборони відчуження майна, виключення з реєстру заборон запису про обтяження, -

встановив:

Позивач просить суд зняти заборону (архівний запис) щодо відчуження будинку під номером АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 26.07.2004 11:54:25 за №79676 Броварською міською державною нотаріальною конторою та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наступні записи: Тип обтяження: заборона (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 79676; Зареєстровано: 26.07.2004 11:54:25 за 79676 реєстратором: Броварська міська державна нотаріальна контора, 07400, Київська область., м. Бровари, пр-т Незалежності, 11, (04594) 5-44-61; Підстава обтяження: не вказано, б/н, Не вказано; Об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 2826878KIEV469, Архівна дата: 31.10.2000, Дата виникнення: 01.01.1956, № реєстра:84461-133, внутр. №D30185402BF1582B2F3C, коментар: не всі дані по алф.

В обгрунтування позову позивач зазначає, що у його володінні є житловий будинок по АДРЕСА_1 (до зміни назви АДРЕСА_1 ). До 1981 року цей будинок мав №4а. По цій же вулиці знаходиться інший будинок АДРЕСА_2 , який до 1964 року мав № НОМЕР_1 і належав відповідачу - гр. ОСОБА_2 . Будинок ОСОБА_2 з 01.01.1956 знаходиться під забороною на відчуження, накладеною Броварською державною нотаріальною конторою. Після зміни у 1964 році адреси будинку ОСОБА_2 з №8 на №12, його власник ( ОСОБА_2 ) не вжив заходів для перереєстрації заборони з будинку АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 , а Броварська міська державна нотаріальна контора, не перевіривши вірогідність відомостей про заборону, внесла 26 липня 2004 року недостовірні відомості про заборону на відчуження будинку АДРЕСА_1 до Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Позивач звертався до Броварської міської державної нотаріальної контори щодо добровільного зняття заборони з будинку АДРЕСА_1 , але йому було відмовлено та тій підставі, що зняти заборону нотаріус може тільки на підставі рішення суду. Документи на підставі яких було накладено заборону відсутні у Броварської міської державної нотаріальної контори і в Київському обласному державному нотаріальному архіві. Про ОСОБА_2 позивачу стало відомо, що у 1967 році він проживав в АДРЕСА_3 . Цю інформацію позивач отримав із наданого Комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» договору купівлі-продажу, посвідченого Броварською держаною нотаріальною конторою 29.09.1967р за №2717.

Позивач вважає, що порушення його цивільних прав проявляється в створенні загрози звернення стягнення на його будинок, оскільки заборона відчуження була накладена на будинок АДРЕСА_1 для забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 по поверненню позички, а під №8 з 1981 року знаходиться будинок позивача. Позивач також не може реалізувати свого права на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок під АДРЕСА_1 і, в кінцевому результаті, розпоряджатись цим будинком.

Позивач в суді позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному, просив суд розглянути справу у його відсутності.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав.

Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області подала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

З витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №56503175 від 12.06.2019 та свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 встановлено, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Броварською державною нотаріальною конторою 28.06.1995 за №3472 встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належало домоволодіння АДРЕСА_1 .

З довідки Комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» №1292 від 03.10.2019 встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Броварською держнотконторою 28.06.1995 за №3472, з 1952 року по 1981 рік був за адресою АДРЕСА_4 з 1981 р. став за адресою АДРЕСА_1 . З цієї довідки також вбачається, що рішенням Броварської міської ради №52-04-07 від 25.12.2015 вулиця Фурманова була перейменована на вулицю Костири Софронія.

З акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 23 вересня 1952 року, генеральних планів від 23.01.1953 та від 20.01.1954 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.06.1995 за №3472 встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_4 а був введений в експлуатацію в 1952 році і належав на праві власності ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 власником будинку стала його дружина ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_6 зазначений будинок в порядку спадкування перейшов до її дочки ОСОБА_4 .

Отже судом встановлено, що будинок, який з 1952 року по 1981 рік був за адресою АДРЕСА_4 , а з 1981 року став за адресою АДРЕСА_1 ніколи не належав відповідачу ОСОБА_2 .

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна №170142924 від 12.06.2019, будинок АДРЕСА_1 знаходиться під обтяженням. Тип обтяження: заборона (архівний запис). Підстава обтяження: не вказано, б/н; дата виникнення 01.01.1956 року; реєстраційний номер обтяження :79676; зареєстровано Броварською міською державною нотаріальною конторою 26.07.2004 року, власником зазначено: ОСОБА_2 .

З Алфавітної книги реєстрації заборон 1956-1995 р.р., копію витягу з якої було надано Київським обласним державним нотаріальних архівом, вбачається, що накладення заборони на відчуження нерухомого майна по АДРЕСА_1 було здійснено нотаріусом і спрямоване на своєчасне виконання власником будинку ОСОБА_2 зобов`язання по поверненню позички.

У листі Київського обласного державного нотаріального архіву від 18.09.2019 №01-17-1927 зазначено, що копії документів на підставі яких було накладено зазначену заборону та інші відомості Київський обласний державний нотаріальних архів не може надати у зв`язку з їх відсутністю. Інформація про зняття заборони також відсутня.

З листа Комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» №73 від 30.01.2020 встановлено, що житловий будинок, право власності на який станом на 31 грудня 2012 року зареєстровано за гр. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Броварською держаною нотаріальною конторою 29.09.1967р за №2717, став під №12 приблизно з 1964 року, до цього був під №8.

З договору купівлі-продажу, посвідченого Броварською держаною нотаріальною конторою 29.09.1967р за №2717, встановлено, що будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 7-ю Київською нотаріальною конторою 17.06.1957 року за №9293 та зареєстрованого в Переяслав-Хмельницькому інвентарбюро 22.08.1957 за №299.

Отже судом встановлено, що станом на 01.01.1956 року, коли на будинок, що знаходився по АДРЕСА_1 , було накладено нотаріусом заборону відчуження для забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 по поверненню позички, будинок, спадщину на який хоче оформити позивач, знаходився по АДРЕСА_4 .

Таким чином підстави для обтяження житлового будинку, який з 1952 року по 1981 рік був за адресою АДРЕСА_4 , а з 1981 року став за адресою АДРЕСА_1 , у вигляді заборони його відчуження відсутні.

Оскільки відсутні підстави для обтяження житлового будинку, який з 1952 року по 1981 рік був за адресою АДРЕСА_4 , а з 1981 року став за адресою АДРЕСА_1 , то це обтяження підлягає припиненню.

З постанови Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області від 14 червня 2019 року вбачається, що через те, що будинок знаходиться під обтяженням позивач також не може реалізувати свого права на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок під АДРЕСА_1 і, в кінцевому результаті, розпоряджатись цим будинком.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.1,2,4,5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею ст.346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється з підстав, передбачених законом , зокрема, у разі його відчуження.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року № 5 визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Вимога про зняття заборони на відчуження нерухомого майна може розглядатись як вимога про припинення дії, яка порушує право, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України є одним зі способів захисту цивільних прав.

Ця вимога стосується як ОСОБА_2 так і Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, тому що спір пов`язаний з реалізацією позивачем своїх прав на нерухоме майно, що обтяжене забороною відчуження, зняти яку можна лише за участі нотаріуса, дії якого оскаржуються опосередковано через неправомірність дій ОСОБА_2 .

Вимога про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна недостовірних записів є похідною від вимоги про зняття заборони на відчуження нерухомого майна так, як її задоволення залежить від задоволення вимоги про зняття заборони на відчуження нерухомого майна (основної вимоги).

Як похідна від основної, ця вимога також стосується як ОСОБА_2 так і Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, нотаріус якої 26.07.2004 робив перенесення заборони до Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна з архівних паперових носіїв або з електронних баз, що існували до реєстру заборон.

На момент перенесення відповідачем записів з паперових носіїв до Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, відомості алфавітної книги реєстрації заборон 1956-1995 р.р. не відповідали реальним відомостям (будинок АДРЕСА_1 , на який було накладено заборону відчуження, вже мав №12).

Внаслідок перенесення помилкової заборони до Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, інформація в ньому є недостовірною і впливає на права позивача.

Вимога про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна недостовірних записів може розглядатись як вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України є одним зі способів захисту цивільних прав.

З огляду на викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 213, 214, 218 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

Зняти заборону (архівний запис) щодо відчуження будинку під номером АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 26.07.2004 11:54:25 за №79676 Броварською міською державною нотаріальною конторою.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наступні записи: Тип обтяження: заборона (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 79676; Зареєстровано: 26.07.2004 11:54:25 за 79676 реєстратором: Броварська міська державна нотаріальна контора, 07400, Київська область., м. Бровари, пр-т Незалежності, 11, (04594) 5-44-61; Підстава обтяження: не вказано, б/н, не вказано; Об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_2 ; Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 2826878KIEV469, Архівна дата: 31.10.2000, Дата виникнення: 01.01.1956, № реєстра:84461-133, внутр. №D30185402BF1582B2F3C, коментар: не всі дані по алф.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява буде подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного рішення. у разі, якщо повне рішення не вручено у день проголошення або складення повного рішення, позивач має право на поновлення строку, якщо апеляційну скаргу буде ним подано протягом 30 днів з дня отримання повного рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду або згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК- через суд першої інстанції, який ухвалив рішення..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними, і такими, що зумовлені обмеженнями впровадженими у зв?язку з карантином.

Повне рішення складено 27.11.2020 р.

Суддя Т.В. Селезньова