Провадження №2/521/4638/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18 листопада 2020 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 175,177 ЦПК України, а саме:

- не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Так в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду від 21.12.2007 року указано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Крім того, до заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

До матеріалів не надано оригіналу свідоцтва про шлюб.

Позивачем не роз`яснено які складнощі в отриманні дублікату свідоцтва є у позивача в порядку ст. 84 ЦПК України і немає даних про підтвердження цих обставин (відмови органа РАЦС про видачу дублікатів свідоцтв). Позивач може звернутись з паспортом до органу РАЦС за місцем свого перебування за отриманням дублікату свідоцтва про шлюб ( та свідоцтво про народження), яке видається з даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не надано відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

На виконання п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

На виконання п. 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви не додано підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивачем в порушення вимог ст.43 ч.8 ЦПК України документи надані до суду не скріплені власноручним підписом позивача.

Судовий збір позивачкою не сплачено. Заявник просить звільнити її від сплати судового збору ( в клопотанні вказано й про вимоги про стягнення аліментів. Однак позов заявлено тільки про розірвання шлюбу). Однак будь-яких документів в підтвердження свого тяжкого матеріального становища, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору суду не надала. Також суд враховує, що розмір 840,80 грн є мінімальним навіть за вимоги немайнового характеру. В листі ВССУ від 27.09.2012 року» Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" вказано, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи наведене, при застосуванні у судовій практиці згаданого Закону та норм ЦПК, що стосуються сплати судового збору, суди повинні дотримуватись прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Тому, враховуючи вимоги ст.136 ЦПК України вважаю за необхідне відмовити позивачу в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- залишити без руху.

В задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви на протязі п`яти днів, з дня отримання цієї ухвали.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачеві..

Ухвала може бути оскаржена тільки в частині визначення розміру судового збору..

Суддя: