Провадження № 2/638/1872/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.11.2020 Дзержинський районний суду м. Харкова в складі

головуючого судді Штих Т.В.,

секретаря Овчаренко К.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмежено відповідальністю « СІ-ПІ-ЕМ», Приватної фірми « ІНВЕРКОМ» треті особи Департамент реєстрації Харківської міської ради, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області про визнання майнових прав, стягнення судових витрат,-

встановив:

Вказана цивільна справа була передана до провадження судді Штих Т.В. відповідно до розпорядження № 02-06/725 від 28 липня 2020 року.

Ухвалою від 29 липня 2020 року прийнято до провадження судді Штих Т.В.

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмежено відповідальністю « СІ-ПІ-ЕМ», Приватної фірми « ІНВЕРКОМ» треті особи Департамент реєстрації Харківської міської ради, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області про визнання майнових прав, стягнення судових витрат.

У подальшому позовні вимоги були уточнені.

29 травня 2018 року надано відзив на позовну заяву представником ТОВ « Сі-ПІ-ЕМ», у якому представник просив відмовити у задовленні позовних вимог.

06 липня 2018 року позовні вимоги уточнені.

15 червня 2018 року надійшла відповідь на відзив від представника позивача.

14 березня 2019 року надано відзив на позовну заяву представником Департаменту реєстрації Харківської міської ради.

15 січня 2020 року від керівника ПФ « Інверком» надішло клопотання про закриття провадження у справі.

25 лютого 2020 року від ліквідатора ТОВ « Сі-ПІ-ЕМ» - арбітражного керуючого Шапілова С.А. надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

17 березня 2020 до суду надійшло повторне клопотання про закриття провадження у справі.

10 липня 2020 року до суду надійшло клопотання про направлення справи до Господарського суду Харківської області.

В позовних вимогах позивач зазначає, що майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому.

Позивач належним чином виконав свої майнові зобов`язання за договорами про участь у будівництві № 73 віл 28 липня 2006 року та додаткової угоди до договору про участь в будівництві № 73 від 28 липня 2006 року, а у подальшому угоди про заміну сторони у зобов`язаннях по договору про участь в будівництві № 73 від 28 липня 2006 року від 19 вересня 2014 року що були укладені ним з TOB "МКДУ", та вніс свої внески до спільної діяльності в розмірі, встановленому цим договором. Таким чином, позивач вчинив дії, спрямовані на виникнення передумов, необхідних і достатніх для отримання майнових прав, що виникають з цих договорів, в тому числі - право на набуття права власності на об`єкти нерухомості, що визначені цими договорами, та право вимоги передачі йому права власності на ці об`єкти.

Як вказує позивач, відповідачем не вживається жодних заходів, спрямованих на виконання зобов`язань перед позивачем за договорами про участь в будівництві.

Остаточні позовні вимоги сформовані щодо визнання за позивачем майнових прав на квартиру з трьох кімнат ( типЗВ), загальною площею орієнтовно 95,4 кв.м., розташованої на 4-му поверсі об`єкта незавершеного будівництва ( багатоповерховий житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою), розташований на земельній ділянці площею 0,4168 га, кадастровий номер :07:006:0016 в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, стягнути з відповідача на користь позивача с плачений судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог. Просив їх задовольнити. Вказував на суттєві порушення прав його довірителя.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомляйсь належним чином, причину неявки до суду не повідомили. Суду надані відзиви. Суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідачів та представника третьої особи. Суд приймає таке рішення з огляду на те, що справа тривалий час не знаходить свого вирішення.

Вислухавши думку учасників судового розгляді, дослідивши матеріали справи, суд вважає вказані позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд, звертає увагу на те, що правосуддя здійснюється на засадах верховенства права та забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Дійсно, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Проте до об`єктів нерухомого майна ЦК віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376). Згідно із Законом № 2269-ХІІ нерухоме майно поділяється на будівлі, споруди, приміщення (ст. 4). Відповідно до Закону від 1 липня 2004 р. № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІУ) об`єктами нерухомого майна є житлові будинки; квартири; будівлі, споруди, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5). Визначення «житловий будинок», «квартира», «садиба» містяться у гл. 28 ЦК. Поняття «об`єкти житлової нерухомості» - у Податковому кодексі України. Об`єкти житлової нерухомості поділяються на такі типи:житловий будинок, житловий будинок садибного типу, прибудова до житлового будинку, квартира, котедж, кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах, садовий і дачний будинки (ст. 14.1.129.).

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (ч. 1 ст. 181, п. 6 ч. 1 ст. 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, як «об`єкт незавершеного будівництва» (ст. 331), «об`єкт будівництва» (статті 875-877, 879- 881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

При вирішенні питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва слід враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

На об`єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК виникає з дня державної реєстрації (ст. 182 ЦК), а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін (наприклад, передача ключів від будинку не свідчить про набуття права власності на будинок за відсутності договору та державної реєстрації).

Для набуття набувачем права власності на майно і з іншого боку припинення права власності на цей об`єкт у відчужувача майна необхідна наявність таких складових: укладення договору (в передбачених статтями 208, 209 ЦК випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках -державна реєстрація.

Положення Договору № 73 про участь у будівництві передбачають порядок передачі об`єкта від Забудовника до Учасника ( и.4.1.-п.4.4.), а також порядок оформлення права власності на об`єкти ( п.4.5.-4.6.).

П.4.2. Договору № 73 від 28 липня 2006 року передбачено обов`язок Забудовника передати об`єкт Учаснику. Вказаний обов`язок породжує право Учасника вимагати від Забудовника такої передачі.

Відповідно до ст. 392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права), у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також має місце пред`явлення позовів про визнання права власності на новостворене чи реконструйоване нерухоме майно, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це майно. В даному випадку юридична конструкція позовних вимог не відповідає вимогам закону, тому не може бути в такий спосіб задоволена.

Водночас, первинного забудовника - ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» постановою господарського суду Харківської області від 21.01.2016 р. визнано банкрутом (справа №922/3903/14).

Останній строк завершення будівництва - 31.12.2015 визначений рішенням Харківської міської ради Харківської області № 1467/14 від 26.02.2014, минув.

Право власності на об`єкт незавершеного будівництва (багатоповерховий житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою), розташований на земельній ділянці, площею 0,4168 га, кадастровий номер :07:006:0016 в АДРЕСА_1 ) було зареєстровано 04.09.2017 приватним нотаріусом Малаховою Г.І. ХМНО за відповідачем ПФ «Інверком» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі технічного паспорту від 15.08.2017.

Вищевказана реєстрація права власності проводилась без повідомлення позивача як учасника в будівництві, що фактично позбавило його майнових прав на квартиру з 3-х кімнат (тип ЗБ) загальною площею 95,04 кв.м, на 4-му поверсі в багатоквартирному житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою на земельній ділянці по увказаною адресою .

На даний час рішенням 16 сесії 7 скликання Харківської міської ради Харківської області від 08.11.2017 № 802/17 «Про надання земельних ділянок для будівництва об`єктів та припинення права користування земельними ділянками » було затверджено документацію із землеустрою для будівництва об`єктів особам, зазначеним у додатках 1,2.

У відповідності з п. п.9, 9.1 додатка 1 до вищевказаного рішення Харківської міської ради Харківської області ПФ « Інверком» надано в оренду до 31.12.2019 земельну ділянку із земель територіальної громади м. Харкова, площею 0,4168 га ( кадастровий номер :07:006:0016 ) за рахунок земель житлової та громадської забудови для завершення будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою за вказаною адресою.

Внаслідок бездіяльності відповідача ТОВ «Сі-Пі-Ем» строки введення в експлуатацію І житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною стоянкою за вказаною адресою давно порушені, а позивачем не набуто належне йому право власності на об`єкти нерухомості.

Первинного забудовника - ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» постановою господарського суду Харківської області від 21.01.2016 р. визнано банкрутом справа № 922/3903/14).

У зв`язку з чим позивач звертається за захистом своїх майнових прав до суду.

Представник ТОВ «Сі-Пі-Ем» заперечуючи проти позову подали відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що право на майнові права позивач підтверджується договором про участь у будівництві №73 від 28.07.2006, який на сьогоднішній день ніким не оспорюється, а також позивач відповідно до договору є власником майнових прав об`єктів інвестування. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволені позову.

Відповідно до умов п.п. 1.1., 3.1. укладеного договору, відповідач ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна», як «Забудовник» здійснює спільну діяльність по будівництву житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та автостоянкою за індивідуальним проектом за адресою: м. Харків вул. Леніна ( в районі СШ № 116 ) , а позивач, як «Учасник», приймає участь в спільній діяльності шляхом внесення вкладу в розмірі 609909,00 гривень.

Позивач сплатив ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна»» свій вклад у повному розмірі. Факт оплати підтверджено наявними в матеріалах доказами, а саме копіями квитанцій про внесення грошових коштів в якості сплати внесків за договорами про участь у будівництві.

16 вересня 2013 року на підставі угоди про передачу функцій керуючого спільною діяльністю - в спільну діяльність було залучено нового учасника ТОВ «Сі-Пі-Ем» та передано йому функції керуючого спільною діяльністю за договором про спільну діяльність та функції забудовника за договором про участь у будівництві та договорами про дольову участь у будівництві.

Відповідно до угоди про передачу функцій керуючого спільною діяльністю від 16.09.2013 р. в спільну діяльність залучено нового учасника - ТОВ «Сі-Пі-Ем», та передано йому функції керуючого спільною діяльністю за Договором про спільну діяльність та функції Забудовника за Договорами про участь у будівництві та Договорами про дольову участь у будівництві.

Сторони у справі не заперечують, що первинного забудовника - ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна», постановою господарського суду Харківської області від 21.01.2016 р. визнано банкрутом (справа №922/3903/14).

ТОВ «Сі-Пі-Ем» до теперішнього часу будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною автостоянкою за вказаною адресою не здійснив.

На теперішній час ТОВ «Сі-Пі-Ем» знаходиться у стані припинення на підставі рішення Господарського суду Харківської області №922/1158/19 від 14.05.2019 про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Факт виконання позивачем , умов договору не оспорюється ТОВ «Сі-Пі-Ем», як не оспорюються і наявність у нього прав, обумовлених договором.

Право власності на об`єкт незавершеного будівництва (багатоповерховий житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною стоянкою), розташований на земельній ділянці, площею 0,4168 га, кадастровий номер :07:006:0016 в м. Харків вул. Леніна ( Шатилівська) зареєстровано 04 вересня 2017 року приватним нотаріусом Малаховою Г.І. ХМНО Харківської області за відповідачем ПФ « Інверком» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі технічного паспорту від 15.08.2017

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд виходить із того, що виконання вимог позивачем умов договору не оспорюється, як не оспорюється і наявність у нього прав обумовлених договором. Обсяг наданих позивачем доказів та вказаних ним обставин не свідчать про наявність передбачених законом підстав для задоволення таких позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З аналізу статей 51, 175ЦПК України вбачається, що саме до повноважень позивача віднесено право визначати відповідача у справі.

Відповідно до змісту статей 12, 13, 81, 175 ЦПК України позивач самостійно визначає зміст позовних вимог, зазначає сторони та інших учасників спору, викладає зміст обставин, якими обґрунтовуються вимоги, та зазначає докази на підтвердження цих обставин.

Як вбачаєть з матеріалів справи ОСОБА_1 уточнював позовні вимоги та остаточно уточнив позовну заяву 06 липня 2018 року, в якій зазначив відповідачем ТОВ «Сі-Пі-Ем» та ТОВ «Інверком».

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що саме ТОВ «Сі-Пі-ЕМ» не виконало взяті на себе зобов`язання, але зважаючи, що на час розгляду справи право власності на спірне незавершене будівництво зареєстровано за ТОВ «Інверком» просив задовольнити позов про визнання майнових прав.

За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загальноприйнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК Українина підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

Тобто, моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт.

Враховуючи, що позивач виконав свої грошові зобов`язання за договором пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку №73 від 28 липня 2006 року, повністю сплативши вартість об`єкта будівництва (стовідсоткову передоплату), тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що правовідносини з приводу спірного незавершеного будівництва виникли між ТОВ «Сі-Пі-Ем» та ОСОБА_1 .

Незважаючи на твердження ТОВ «Сі-Пі-Ем» про відсутність предмету спору, оскільки останнім не оспорюються майнові права ОСОБА_1 , фактично позивач позбавлений своєчасно отримати у власність нерухоме майно, за яке сплачено кошти, а відтак діями товариства порушені права позивача.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Право власності на об`єкт незавершеного будівництва (багатоповерховий житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземною стоянкою), розташований на земельній ділянці, площею 0,4168 га, кадастровий номер :07:006:0016 в АДРЕСА_1 ) зареєстровано 04 вересня 2017 року приватним нотаріусом Малаховою Г.І. ХМНО Харківської області за відповідачем ПФ « Інверком» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі технічного паспорту від 15.08.2017 р.

З наявних в матеріалах справи не містяться жодного належного та допустимого доказу підтверджуючого, що ПФ «Інверком» є забудовником спірного об`єкту незавершеного будівництва.

В матеріалах справи містяться відомості, що ПФ «Інверком» надано в оренду земельну ділянку для завершення будівництва житлового будинку, але докази того, що ПФ «Інверком» є забудовником відповідно до договорів про участь у будівництві відсутні.

Статтею 76ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями ст.89ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 229ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

За змістом статті 6ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежновід будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Оскільки на час звернення з позовом, розгляду справи та ухвалення рішень не надано доказів, що ПФ «Інверком» є забудовником спірного об`єкту незавершеного будівництва та на нього покладено обов`язок забезпечення права учасників незалежно від того, чи є він стороною договору про участь у будівництві, у задоволені позову про визнання майнових прав за позовом ОСОБА_1 до ПФ «Інверком» та ТОВ « СІ-ПІ-ЕМ» слід відмовити.

При вказаних обставинах, суд вважає, позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення судового збору.

На підставі ст. 334,526,610,611,612,629 ЦК України, керуючись ст. 10,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмежено відповідальністю « СІ-ПІ-ЕМ», Приватної фірми « ІНВЕРКОМ» треті особи Департамент реєстрації Харківської міської ради, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області про визнання майнових прав, стягнення судових витрат - залишити без задоволення.

Судові витрати вважати сплаченими позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Повний текст документу складено 17 листопада 2020 року.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Позивач : ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариства з обмежено відповідальністю « СІ-ПІ-ЕМ» .

Відповідач : Приватної фірми « ІНВЕРКОМ» .

Третя особа :Головне територіальне управління юстиції у Харківській області про визнання майнових прав

Третя особа : Департамент реєстрації Харківської міської ради .

Суддя: Штих Т.В.