Справа 688/2320/19
№ 2/688/39/20
Рішення

Іменем України

30 січня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

секретаря судових засідань Грицак Г.О.,

за участі представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

21 червня 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 09 липня 2012 року отримав кредит у розмірі 12 000 грн. 00 к. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів та дав свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та іншими банківськими нормативними актами складає між ним та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом позивача у заяві. Проте, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 21 травня 2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 66 089 грн. 25 к., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору.

Відповідно до ухвали суду від 02 липня 2019 року позовна заява залишена без руху, представнику позивача надано строк для усунення недоліків.

08 листопада 2019 року на виконання вказаної ухвали надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено довідки щодо кредитної картки відповідача та інформація про рух коштів по рахунку відповідача.

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 20 січня 2020 року. Розгляд справи відкладався за заявою представника відповідача ОСОБА_2 для ознайомлення з матеріалами справи.

В судове засідання 30 січня 2020 року представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. не з`явився, до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, представник позивача за довіреністю Гаренко Н.В. не з`явилась, своїм процесуальним правом не скористалася, заяв про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у відсутності представника позивача суду не надала, про дату, час та місце судового засідання позивач повідомлений 22 січня 2020 року у встановленому порядку, що підтверджується звітом про відправлення судової повістки в електронному вигляді на електронну адресу позивача, згідно поданої заявки.

30 січня 2020 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 , до якої не долучено довіреності на представництво інтересів позивача, про відкладення розгляду справи на іншу дату, без зазначення причини такого відкладення.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.48).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право особи на участь у судовому розгляді справи та право на відкладення такого розгляду не є абсолютними, і можуть бути обмеженими, в т.ч. і встановленням строків розгляду справи.

За таких обставин, суд розцінює заяву ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, без долучення відповідної довіреності на представництво позивача та без зазначення причини такого відкладення, як зволікання, та визнав можливим справу розглянути без участі позивача, враховуючи наявне в матеріалах справи клопотання про такий розгляд, оскільки перешкод для такого розгляду не має,

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав, що не є перешкодою для розгляду справи за участі його представника - адвоката Євтушенка А.С.

Представник відповідача - адвокат Євтушенко А.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки відсутні правові підстави для їх стягнення, так як банком не надано належних та достовірних доказів того, що Умови і Правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», на які посилається банк, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору. Визнав, що відповідач користувався кредитною карткою та наявними на ній грошовими коштами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 09 липня 2012 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 12 000 грн. 00 к.

Цей договір був укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 та представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1,2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією (ч.1 ст.546 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою 9штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази у справі достовірно вказують на те, що АТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача картковий рахунок, на який Банком перераховані кредитні кошти, та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Позивач видав відповідачу кредитну картку, яка використовувалася ним для проведення розрахунків. Вказані докази підтверджують одержання відповідачем кредитних коштів.

Свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору відповідач належним чином не виконував, оскільки не повернув отриманої у Банку суми.

Позивач обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, нарахованою пенею та штрафами тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, на підтвердження якого розрахунок заборгованості, надав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк від 09 липня 2012 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Унаверсальна», «Універсальна 30 днів пільгового періоду».

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором станом на 21 травня 2019 року відповідач має заборгованість в сумі 66089,25 грн., з яких 21438,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17899,54 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 22427,43 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 700 грн. - пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована складова), 3123,30 грн. - штраф (процентна складова).

Наданий позивачем розрахунок не містить роз`яснення підстав виникнення простроченого тіла кредиту та порядок його нарахування.

Підписана відповідачем анкета-заява від 09 липня 2012 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти, також відсутні умови щодо відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та їх розміру, відсутні умови щодо сплати простроченого тіла кредиту.

Надані позивачем Витяг з Правил та Умов надання банківських послуг, та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження №14-131цс19, яка згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий позивачем розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Всього відповідач фактично одержав та не повернув позивачеві 21438,98 грн. кредитних коштів. Долучені до матеріалів позовної заяви Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості за договором б/н від 09 липня 2012 року не є беззаперечними доказами отримання відповідачем кредитних коштів саме в розмірі 39 338 грн. 52 к. (в тому числі 17 899 грн. 54 к. простроченого тіла кредиту) та наявності заборгованості відповідача по тілу кредиту саме в цьому розмірі.

З системного аналізу вищенаведених положень Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та ч.1 ст.1054 ЦК України слідує, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, є платою за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не власне, надані позичальнику в користування кошти. Доказів протилежного позивачем не надано.

Отже, за відсутності, визначеного договором порядку нарахування відсотків за користування кредитом позовні вимоги банку про стягнення простроченого тіла кредиту (до якого включено відсотки за користування кредитними коштами) зазначені позовні вимоги є необґрунтованими.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, а також пеню і штрафи. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16 серпня 2012 року, посилався на Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору, положеннями яких передбачені процентна ставка за користування коштами, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Тому відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування.

Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також положення частини другої статті 530 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту у сумі 21 438 грн. 98 к.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог банку на 32,44% з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 623 грн. 17 к.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 80, 81, 141, 258, 259, 263-268, 280-284,289 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 (РНОКПП- НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 , адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50), 21438 (двадцять одну тисячу чотириста тридцять вісім) грн. 98 к. заборгованості за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 623 (шістсот двадцять три) грн. 17 к.

В решті вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: