Провадження № 2/752/199/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

в жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, в якій просив суд стягнути із МТСБУ на його користь страхове відшкодування в сумі 29060,31 грн., витрати пов`язані із проведенням оцінки вартості матеріального збитку в сумі 1500,00 грн.; стягнути із ОСОБА_2 на його користь матеріальний збиток, який полягає у різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 20988,43 грн.; а також стягнути пропорційно із відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані із отриманням правової допомоги в сумі 2000,00 грн., та судовий збір в сумі 551,21 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 08.11.2015 року о 01-56 грн. в м. Києві на перехресті вул. Жилянської та вул. Антоновича відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.01.2016 року у справі № 752/20913/15-ц, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вказаною аварії. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу, як власнику автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 були завдані збитки, та вартість відновлювального ремонту, відповідно до звіту від 17.11.2015 року складає суму в розмірі 29060,31 грн. З Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП не була застрахована, а тому позивач звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, однак, МТСБУ неправомірно відмовило у такій виплаті, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача МТСБУ страхове відшкодування в сумі 29060,31 грн., та витрати пов`язані із проведенням оцінки вартості матеріального збитку в сумі 1500,00 грн. Крім того, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 , як винуватець ДТП, в тій частині, що не підлягає відшкодуванню МТСБУ, як страховиком, є особою відповідальною за завдані позивачу збитки. В зв`язку з тим, що відповідно до звіту від 17.11.2015 року, вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні становить суму в розмірі 50048,74 грн., а відтак із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а саме: сума в розмірі 20988,43 грн. (50048,74 грн. - 29060,31 грн.).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від 26.10.2016 року, у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання.

В зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 728 від 11.05.2018 року, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю ОСОБА_4

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 14.05.2018 року, справу було прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судове засідання.

В зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 , на підставі розпорядження керівника апарату суду № 4158 від 14.11.2018 року, справу було автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П.

Позивач в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі із викладених в позові підстав.

Представник відповідача МТСБУ в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи містяться заперечення на позов, відповідно до яких сторона відповідача просить в задоволенні позову до МТСБУ відмовити, зокрема, посилаючи на те, що позивачу було правомірно відмовлено у виплаті відшкодування, оскільки, позивачем було відновлено автомобіль до звернення із відповідною заявою до відповідача, що позбавило МТСБУ можливості встановити розмір регламентної виплати, а відтак відсутні законні підстави для стягнення суми страхового відшкодування в примусовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи містяться заперечення на позов, відповідно до яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити, зокрема, посилаючись на те, що на дату скоєння ДТП його відповідальність була застрахована відповідно до полісу АІ5654387, а відтак відповідальність за заподіяну позивачу шкоду має нести страхова компанія, а в разі її неплатоспроможності МТСБУ. Крім того, стороною позивача не доведено достатніми доказами те, що ним було фактично відновлено автомобіль, на що витрачено кошти, які перевищують суму завданої матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховою компанією, а відтак підстав для стягнення із нього різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням немає.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2015 року о 01-56 грн. в м. Києві на перехресті вул. Жилянської та вул. Антоновича відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.01.2016 року у справі № 752/20913/15-ц, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вказаною аварії.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( частина четверта статті 82 ЦПК України).

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу, як власнику автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 були завдані збитки, та, відповідно до звіту ФОП ОСОБА_5 № 1134 від 17.11.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає суму в розмірі 29060,31 грн., та вартість матеріального збитку суму в розмірі 29060,31 грн.

З копії пояснень ОСОБА_2 вбачається, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована відповідно до полісу АІ5654387, однак, копію зазначеного полісу матеріали справи не містять.

09.11.2015 року позивач надіслав ПрАТ «СК «Україна» заяву про страхове відшкодування та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, які повернулись без вручення за закінченням терміну зберігання.

Крім того встановлено, що вказаний поліс є недійсним, оскільки страховик ПрАТ «СК «Україна» із 01.07.2015 року позбавлений права укладати договором страхування ОСЦПВВНТЗ.

З Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП не була застрахована.

22.02.2016 року стороною позивача було надіслано ОСОБА_2 претензію про відшкодування шкоди та перерахунок позивачу коштів в сумі 30060,31 грн.

29.03.2016 року позивач звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, в яких зазначив, що автомобіль ним було відремонтовано.

Відповідно до листа МТСБУ від 08.04.2016 року № 3/1-05/10065, було встановлено, що позивачу було відмовлено у виплаті регламентної виплати по вказаній події, оскільки, останнім, в порушення вимог п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», станом на 28.03.2016 року було відремонтовано транспортний засіб.

Позивач вказує, що МТСБУ неправомірно відмовило у виплаті страхового відшкодування в сумі 29060,31 грн., в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача МТСБУ страхове відшкодування.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог до відповідача МТСБУ, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Зазначеним Законом передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. Невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

В силу вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

Згідно із п. 36.4 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

МТСБУ приймає рішення щодо виплати відшкодування після з`ясування обставин даної ДТП на підставі документів, зазначених у п. 35.2 ст. 35 Закону у строк, передбачений ст. 37 Закону.

Право на отримання відшкодування за рахунок МТСБУ, настає у потерпілого з моменту звернення до МТСБУ у встановленому Законом порядку.

Відповідно до змісту п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як передбачено п.34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Таким чином, особа, яка має бажання отримати відшкодування за рахунок МТСБУ повинна чітко дотримуватися порядку, визначеного цим Законом, який є імперативним для даних правовідносин та чітко визначає порядок отримання регламентної виплати, а також підстави для відмови в отриманні регламентної виплати.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода за участю позивача сталася 08.11.2015 року, та розмір завданого позивачу матеріального збитку, відповідно до звіту № 1143 від 17.11.2015 року становить суму в розмірі 29060,31 грн.

23.03.2016 року позивач повідомив відповідача МТСБУ про те, що в результаті ДТП йому була заподіяна матеріальна шкода, пошкодженням його автомобіля, а також позивач вказав, що ним фактично було відремонтовано транспортний засіб.

Таким чином, позивач звернувся з заявою до МТСБУ після здійснення повного ремонту пошкодженого транспортного засобу, в той час як, пунктом 33.3 ст. 33 Закону встановлено, що на водіїв та власників транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власників пошкодженого майна покладено обов`язок зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилось після дорожньо-транспортної пригоди до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Суд вважає, що оскільки позивачем самостійно проведено оцінку майнової шкоди без участі страхової компанії та відремонтовано пошкоджений автомобіль до звернення до МТСБУ з повідомленням про ДТП, законних підстав для отримання від МТСБУ регламентної виплати не було, а відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у її виплаті, про що повідомив позивача письмово.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що МТСБУ мало виплатити страхове відшкодування не зважаючи на те, що автомобіль ним було вже відремонтовано, оскільки, ці твердження не ґрунтуються на вимогах закону та після звернення позивача до МТСБУ, останнє, було позбавлене можливості провести огляд пошкодженого транспортного засобу призначеним страховиком.

Варто звернути увагу сторони позивача на те, що у разі, якщо потерпілий має на меті заявляти вимоги саме до страховика, або МТСБУ, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що водій та /або власник транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, власник пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник.

Відповідно до пункту 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди лише в тому випадку, якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився.

В даному випадку позивачем проведено оцінку для визначення матеріального збитку ушкодженням автомобіля та ремонт автомобіля до звернення до МТСБУ.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не зберігав належний йому пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП до моменту огляду його аварійним комісаром, призначеним МТСБУ, та самостійно здійснив ремонт автомобіля до звернення до МТСБУ, що унеможливило визначення страховиком розміру заподіяної йому шкоди, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, та законних підстав для стягнення із відповідача МТСБУ страхового відшкодування в примусовому порядку відсутні, в зв`язку з чим позовні вимоги до відповідача МТСБУ є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, який полягає у різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 20988,43 грн. слід зазначити наступне.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом дійсно встановлено, що позивачу в результаті ДТП, яка мала місце 08.11.2015 року завдано матеріальну шкоду, та винуватцем зазначеної аварії було визнано відповідача ОСОБА_2 .

Пред`являючи вимоги до відповідача ОСОБА_2 , позивач вказував на положення вимог ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Однак, варто відзначити, що відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В обгрунтування пред`явлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 зазначено, що останній, як винуватець ДТП, має відшкодувати позивачу лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 20988,43 грн., однак, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог до МТСБУ, та докази, які б підтверджували факт відновлення автомобіля позивачем та сума, яка ним була витрачена на ремонт автомобіля, - в матеріалах справи відсутні.

Крім того, слід звернути увагу на те, що стороною позивача не надано суду переконливих доказів, які б підтверджували розмір завданого позивачу матеріального збитку та/або відновлювального ремонту, а наявний в матеріалах справи звіт, який оформлено із помилками, що суперечить вимогам закону, не доводить як суму матеріального збитку, так і суму фактично витрачених коштів на ремонт автомобіля.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, а також у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог до МТСБУ, суд вважає за необхідне відмовити і в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 в частині стягнення суми збитків, яка полягає у різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 20988,43 грн., оскільки, позивачем, пред`явлено дану вимогу на підставі ст. 1194 ЦК України, яка регулює відповідальність особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, а не на підставі вимог закону, які регулюють стягнення матеріальної шкоди з особи, яка винна в ДТП, за умови відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування, в зв`язку з чим позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав в цій частині позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 .

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, та ст.ст. 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної, - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Н.П. Чередніченко