Номер провадження: 22-ц/813/1963/20
Номер справи місцевого суду: 522/7907/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/7907/16-ц

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- скаржник - публічне акціонерне товариство «Укргідроспецфундаментбуд»,

- заінтересовані особи 1) старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушев Євген Петрович, 2) публічне акціонерне товариство «БМ Банк», 3) приватне акціонерне товариство «Стройіндустрія», 4) ОСОБА_1 , 5) приватне акціонерне товариство «Торговий дім каштан», 6) приватне підприємство «Супермаркет будівельних матеріалів», 7) автозаводський відділ Державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції Полтавської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Укргідроспецфундаментбуд» на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Євгена Петровича, за участю заінтересованих осіб: публічного акціонерного товариства «БМ Банк», приватного акціонерного товариства «Стройіндустрія», ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Торговий дім каштан», приватного підприємства «Супермаркет будівельних матеріалів», автозаводського відділу Державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції Полтавської області, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укргідроспецфундаментбуд» на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси постановлену у складі судді Бондара В.Я. о 10 годині 37 хвилині 30 липня 2019 року,

встановив:

У травні 2016 р. ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд»звернулося до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Є.П..

ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд» обґрунтовує вимоги скарги тим, що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 05.04.2016 р. та надано строк на самостійне виконання рішення суду один день - до 06.04.2016 р., в той час як скаржник ознайомився з постановою лише - 25.04.2016 р.. Арешт на кошти боржника було накладено в сумі 7 341 787,66 грн., у той час як за рішенням суду стягнуто - 6674 303,78 грн.. Вказує на те, що у виконавчому листі та у постанові про відкриття виконавчого провадження невірно вказано форму акціонерного товариства, як Відкрите акціонерне товариство «Укргідроспецфундаментбуд» заість - Публічне акціонерне товариство. Скаржник вважає, що всупереч передбаченого законом порядку виконання судових рішень державний виконавець не пересвідчився чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження (Т. 1, а. с. 1 8).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2019 р. вищезазначену скаргу було залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована зокрема тим, що посилання скаржника на те, що державний виконавець не пересвідчився в тому, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованими, адже боржник вважається повідомленим з моменту відправлення постанови, що і було вчинено державним виконавцем. Судом встановлено, що дійсно сума грошових коштів, на які накладено арешт більша за суму стягнення відповідно до рішення суду, проте така сума включає суму виконавчого збору та інших витрат, пов`язаних з примусовим виконанням рішення суду. Тому, доводи скаржника є безпідставними. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість скарги ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд», адже старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Є.П. діяла на підставі та в межах закону (Т. 3, а. с. 185 188).

В апеляційній скарзі ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд» просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2019 р.. Ухвалити нове судове рішення, яким вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Апелянт вважає, що не було з`ясовано всіх обставин, що мають суттєве значення для справи. Дії державного виконавця щодо направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за встановленою формою 119, згідно п. 62 Правил, а також збільшення суми боргу в результаті застосування виконавчого збору у розмірі 10% від суми боргу, є незаконними та неправомірними, що порушують права та свободи юридичної особи - ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд».

У судовому засіданні представник ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд» - Литовченко Д.С. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили, заяв, клопотань, відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду скарги на дії державного виконавця, освідомленість учасників справи про її розгляд, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.01.2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2019 р. в частині розгляду скарги щодо дій приватного виконавця про накладення арешту на майно з метою стягнення скасовано.

Провадження у справі в частині розгляду скарги щодо дій державного виконавця про накладення арешту на майно з метою стягнення виконавчого збору закрито.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність іншої частини вимог скарги ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд», а саме щодо дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Є.П. про накладення арешту на майно з метою стягнення боргу за рішенням суду,з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05 квітня 2016 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушевим Є.П., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №522/4120/13-ц, виданим 15.12.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості ПП «Стройіндустрія» по кредитному договору №200-17DC -014 від 20.11.2009 р. у розмірі - 6 670 223,38 грн., судового збору в розмірі - 3 441,00 грн. та судових витрат, пов`язаних із явкою до суду в розмірі - 639,40 грн., всього - 6 674 303,78 грн., що підтверджується копією постанови та супровідним листом від 05.04.2016 р. за вих. №02.1-14/5236 (Т. 1, а. с. 50 - 52, 64).

Між учасниками виконавчого провадження виникли правовідносини щодо оскарження дій приватного виконавця.

За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403-VIII.

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Конституція України є основним законом України.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За приписами частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року), порушенням яких, зокрема, апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відділом примусового виконання рішень управліннядержавної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 05.04.2016 року, було направлено зокрема апелянту копію постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою останнього, зазначеною у виконавчому документі, що підтверджується зокрема витягом з реєстру рекомендованих відправлень по Україні (Т. 1, а. с. 53).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаними правилами частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року) передбачено саме направлення постанови про відкриття виконавчого провадження зокрема боржнику. Отже, посилання апелянта на неотримання останнім вказаної постанови, як на порушення правил частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року) є помилковим та безпідставним.

Інші доводи апеляційної скарги на увагу суду не заслуговують. Вони зводяться до незгоди скаржника із вчиненням виконавчих дій, переоцінки встановлених по справі обставин та незгоди з негативним для апелянта результатом розгляду судом першої інстанції його скарги. Отже, ці доводи не можуть мати наслідком задоволення вимог апеляційної скарги ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд».

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є недоведеними, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у задоволенні скарги ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд»без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ПАТ «Укргідроспецфундаментбуд»відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, в частині оскарження дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Є.П. щодо накладення арешту на майно з метою стягнення боргу за рішенням суду,підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції в цій частині, залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргідроспецфундаментбуд» в частині оскарження дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Євгена Петровича щодо накладення арешту на майно з метою стягнення боргу за рішенням суду - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 30 липня 2019 року в частині оскарження дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Євгена Петровича щодо накладення арешту на майно з метою стягнення боргу за рішенням суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе