Номер провадження: 22-ц/813/1979/20
Номер справи місцевого суду: 522/3746/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/3746/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» - Матвієнка Андрія Анатолійовича,

- відповідач ОСОБА_1 ,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору 1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 2) Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВА-ХВИЛЯ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» - Матвієнка Андрія Анатолійовича, до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВА-ХВИЛЯ», про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, заапеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» - Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бондар В.Я. о 15 годині 08 хвилині 08 серпня 2019 року, повний текст рішення складено 19 серпня 2019 року,

встановив:

В березні 2019 р. Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» - Матвієнка А.А., (далі Банк)звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд: 1) застосувати наслідки недійсності припинення іпотеки та заборони відчуження, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяження майна щодо майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 площею - 112,56 кв АДРЕСА_2 м АДРЕСА_3 : АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-105; 2) застосувати наслідки недійсності припинення іпотеки та заборони відчуження, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяження майна щодо майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_5 на АДРЕСА_6 , орієнтувальною загальною площею - 108,3 кв. м., за АДРЕСА_7 : АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-106; 3) застосувати наслідки недійсності припинення іпотеки та заборони відчуження, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяження майна щодо майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_8 , власник ОСОБА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-107; 4) застосувати наслідки недійсності припинення іпотеки та заборони відчуження, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяження майна щодо майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_9 , власник ОСОБА_1 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-108.

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 30.01.2007 р. між АТ «ІМЕКСБАНК» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (позичальником) був укладений договір кредиту № 97, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 7 389 180,90 грн., зі сплатою 19% річних, кінцевим терміном погашення основної заборгованості - до 30.01.2017 р.. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 31.01.2007 р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено: - іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-105. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_10 ; - іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У- 106. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_11 ; - іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У- 107. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_8 ; - іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У- 108. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_9 .

Позивач зазначає, що остаточний розрахунок за договором кредиту № 97 від 30.01.2007 р. на суму 1 970 364,18 грн. був здійснений - 29.12.2014 р. за рахунок коштів ТОВ «НОВА-ХВИЛЯ», які надійшли у безготівковій формі з поточного рахунку товариства, відкритого в банку після дострокового зняття коштів з депозитного рахунку.

На підставі постанови Правління НБУ від 26.01.2015 р. № 50 «Про віднесення банку до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 р. № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у банку, згідно з яким з 27.01.2015 р. у Банку було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку, запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 84 від 23.04.2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у банку до 26.05.2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у банку.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 р. № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 р. № 105, «Про початок процедури ліквідації банку» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку.

На виконання наказу Уповноваженої особи на ліквідацію банку № 66-в від 02.03.2015 р., під час проведення перевірки правочинів, вчинених Банком за період протягом року, що передував даті запровадження тимчасової адміністрації, було встановлено, що протягом листопада-грудня 2014 р. січня 2015 р. був здійснений остаточний розрахунок за кредитами, наданими 9-ма позичальникам на суму - 19 468 664,93 грн., за рахунок коштів ТОВ «НОВА-ХВИЛЯ», які надійшли з поточного рахунку товариства, відкритого у Банку після дострокового переведення коштів з депозитного рахунку.

Крім того, позивач зазначає, що ТОВ «НОВА-ХВИЛЯ» є пов`язаною із Банком особою, в той час як відповідно до положень п.п. 3.1 постанови Правління НБУ № 63/БТ від 15.03.2011 р. «Про внесення змін до постанови Правління НБУ від 24.11.2009 р. № 698/БТ», п. 1 постанови Правління НБУ № 749/БТ від 27.11.2014 р. «Про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності», п. 2.3.6 договору про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 25.11.2014 р., п. 2 постанови Правління НБУ № 16/БТ від 15.01.2015 р. «Про віднесення банку до категорії проблемних» встановлено заборону для Банку на проведення операцій із дострокового повернення депозитних вкладів пов`язаним із Банком особам.

Посилаючись на положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач вважає, що правочин щодо дострокового зняття депозитних коштів та правочин щодо остаточного розрахунку за 9 кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту № 97, укладеним з фізичними особами співробітниками Банку, за рахунок коштів ТОВ «НОВА-ХВИЛЯ», є нікчемними, адже дострокове розірвання депозитних договорів, укладених між банком і ТОВ «НОВА-ХВИЛЯ» надає перевагу кредитору і одночасно пов`язаній з Банком особі - ТОВ «НОВА-ХВИЛЯ».

Також, позивач стверджує, що після правочину щодо дострокового повернення депозитних коштів ТОВ «НОВА-ХВИЛЯ» та здійснення подалі нікчемної транзакції з остаточного погашення кредитної заборгованості за договором кредиту ОСОБА_1 , на підставі нотаріальної заяви-повідомлення про припинення іпотеки та заборони відчуження, що були незаконно підписані представником Банку - ОСОБА_2 , 30.01.2015 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень майна щодо предмету договору іпотеки, а саме: 1) майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_12 : АДРЕСА_4 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-105; 2) майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_11 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-106; 3) майнових правна квартиру під будівельним номером АДРЕСА_8 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-107; 4) майнових правна квартиру під будівельним номером АДРЕСА_9 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-108.

В позові висловлений висновок позивача, що скасування обтяжень щодо вищезазначеного майна на підставі заяв, що підписані від імені Банку представником, який діяв на підставі довіреності, є нікчемними правочинами в силу положень ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки ці дії були вчинені після запровадження у Банку тимчасової адміністрації та видання наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Банку Северина Ю.П. від 27.01.2015 р. № 11-в «Про відкликання довіреностей, повноваження посадових осіб, передачу печаток, документів, цінностей».

У зв`язку із викладеним, Банк вважає, що правочини щодо проведення банківських операцій по списанню коштів із депозитного рахунку ТОВ «НОВА-ХВИЛЯ», подальшого направлення коштів на погашення заборгованості, у тому числі, відповідача за кредитним договором, а також заяви-повідомлення про зняття іпотеки із спірного майна є нікчемними правочинами, щодо яких мають бути застосовані наслідки їх недійсності шляхом відновлення записів про іпотеку цього майна (Т. 1, а. с. 3 17).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2019 р. було відкрито провадження по справі (Т. 1, а. с. 76 77).

Представник позивача у судове засідання суду першої інстанції з`явився. На задоволенні вимог позову наполягав, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання суду першої інстанції не з`явився. Звернувся до суду першої інстанції з заявою, в якій просив суд відмовити у задоволенні вищенаведеного позову.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку до суду першої інстанції подано пояснення, яким останній заявлений позов підтримав у повному обсязі.

Представник ТОВ «НОВА-ХВИЛЯ» з`явилась у судове засідання суду першої інстанції, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Приморського районного суду від 08.08.2019 р. вищезазначений позов Банку до ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що всі вищевикладені обставини свідчать про той факт, що позивачем заявлено вимоги, підставою яких є посилання на нікчемність банківських транзакцій, які не є правочинами, що унеможливлює застосування наслідків їх недійсності. В будь-якому разі, пред`явлені вимоги про застосування наслідків недійсності правочину не є належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах. Наведене унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. При цьому, з огляду на необґрунтованість заявлених позовних вимог, судом не вирішується питання про застосування позовної давності відповідно до поданої відповідачем заяви, оскільки позовна давність застосовується виключно у випадку доведеності факту порушеного права, на відновлення якого поданий позов, та наявності підстав для його задоволення (Т. 2, а. с. 134 145)

В апеляційній скарзі Банк просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2019 р. скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції ухвалив рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції хоч і правильно визначив стан перебування Банку в процедурі ліквідації, але зробив хибні висновки щодо наслідків запровадження вищевказаної процедури. Суд першої інстанції не надав належної оцінки, стосовно дострокового погашення заборгованості за договором кредиту № 97, з огляду на обмеження вжиті НБУ відносно Банку та проігнорував доводи письмових пояснень Фонду. Зазначає про ухвалення оскаржуваного рішення з недотриманням вимог, викладених в Постанові Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі». Під час з`ясування обставин справи суд пропустив частину, що стосується дослідження доказів. Не дослідження доказів у їх сукупності, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та порушення норм матеріального права, призвели в цілому до винесення незаконного рішення та немотивованого рішення суду, яке на думку апелянта, підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник апелянта Бойченко С.М. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Нова Хвиля» адвокат Фельдман О.А. заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін. Посилається на те, що судом першої інстанції не було допущено порушень процесуального та матеріального права під час розгляду даної справи. Зазначає про те, що довіреність представника Банку була скасована саме в установленому законом порядку вже після оформлення ОСОБА_2 зазначеної заяви, та припинення державної реєстрації за іпотечними договорами.

Представник ТОВ «Нова Хвиля» адвокат Фельдман О.А. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги також заперечувала. Апеляційну скаргу просила відхилити, рішення суду першої інстанції просила залишити без змін із зазначених у відзиві на апеляційну скаргу підстав.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв, клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду справи по суті, освідомленість її учасників про розгляд справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших її учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 202, 204, 244, 249, 599, 626 ЦК України, ст. ст. 3, 36, 42 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст. 17 ЗУ «Про іпотеку») та процесуального (ст. ст. 12, 81, 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30.01.2007 р. між Банком та ОСОБА_1 (позичальник) був у кладений договір кредиту № 97, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 7 389 180,90 грн. зі сплатою 19% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 30.01.2017 р. (Т. 1, а. с. 18 - 26)

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 31.01.2007р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено (Т. 1, а. с. 29 - 40): 1) іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-105. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_13 ) іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-106. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_14 ) іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-107. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_15 ; АДРЕСА_16 ) іпотечний договір, посвідчений Задорожнюк В.К., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером У-108. Предметом іпотеки за договором є майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_9 .

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 «Про віднесення АТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 26.01.2015 № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у банку, згідно з яким з 27.01.2015 у банку було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку, запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 84 від 23 квітня 2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у банку до 26 травня 2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у банку.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 р. № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 27 травня 2015 р. № 105, «Про початок процедури ліквідації банку» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку.

У позові зазначене, що під час проведення перевірки правочинів, вчинених банком за період протягом року, що передував даті запровадження тимчасової адміністрації, було встановлено, що протягом листопада-грудня 2014 р. січня 2015 р. був здійснений остаточний розрахунок за кредитами, наданими 9 позичальниками на суму 19 468 664,93 грн. за рахунок коштів ТОВ «Нова-Хвиля», які надійшли з поточного рахунку товариства, відкритого у банку після дострокового переведення коштів з депозитного рахунку. Але, як встановлене вище, повернення коштів з вкладеного рахунку на поточний рахунок ТОВ «Нова Хвиля» не відбулося, а насправді кошти були списані безпосередньо банком.

02.02.2015 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень майна щодо предмету договору іпотеки, а саме: 1) майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_12 м АДРЕСА_17 АДРЕСА_4 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-105; 2) майнових прав на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_11 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-106; 3) майнових правна квартиру під будівельним номером АДРЕСА_8 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-107; 4) майнових правна квартиру під будівельним номером АДРЕСА_9 , які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 31.01.2007р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-108.

Зазначене припинення обтяжень по іпотекам, оформлене після фактичного дострокового припинення договору банківського вкладу та здійснення транзакції шляхом списання коштів з вкладного рахунку ТОВ «Нова Хвиля» , що підтверджене випискою по операції, з остаточним погашенням кредитної заборгованості за договором кредиту ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 43 - 46), на підставі нотаріальної заяви-повідомлення про припинення іпотеки та заборони відчуження, що були підписані представником банку ОСОБА_2 ..

Між сторонами по справі виникли правовідносини з кредитного договору, по здійсненню банківських транзакцій з погашення кредитної заборгованості. з іпотечного договору.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В свою чергу, положеннями ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що розрахунковими банківськими операціями є рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

Отже, за своєю правовою природою перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок не є правочином в розумінні вищезазначених правових норм, а є банківськими операціями, які не можуть бути визнані нікчемними.

Проведення банківських операцій є результатом правочинів цивільно-правових угод, які в даному випадку позивачем не оспорюються та є дійсними в силу правової презумпції, закріпленої в ст. 204 ЦК України.

Таким чином, правочини щодо проведення банківських операцій по примусовому списанню банком (в порядку договірного списання) коштів із вкладного (депозитного) рахунку ТОВ «Нова-Хвиля» та направлення таких коштів на погашення заборгованості, в тому числі, на борговий рахунок відповідача за кредитним договором, не можуть бути визнані судом нікчемними.

Правова позиція із приводу того, що банківська операція по перерахуванню грошових коштів не є правочином, а тому не може бути визнана недійсною (нікчемною), висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. по справі № 755/7957/16-ц.

Апеляційний суд погоджується з вказаним вище висновком, викладеним в оскаржуваному рішенні про неможливість визнання нечиннимт банківських операцій по примусовому списанню банком (в порядку договірного списання) коштів із вкладного (депозитного) рахунку ТОВ «Нова-Хвиля» та направлення таких коштів на погашення заборгованості, в тому числі, на борговий рахунок відповідача за кредитним договором.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Пункт 3 ст. 36 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначає, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Статтею 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку».

В матеріалах справи наявна копія довіреності від 13.03.2014 р. на ОСОБА_2 , долучена до позовної заяви, з якої вбачається її нотаріальне посвідчення, вчинене Чужовською Н.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та реєстрація у реєстрі за № 1669. На підставі вказаної довіреності діяв ОСОБА_2 при поданні та оформленні нотаріально посвідченої заяви щодо припинення іпотеки відносно спірного майна від 30.01.2015 р. (Т. 1, а. с. 61). Зі змісту вказаної заяви вбачається, що нотаріусом при оформленні цієї заяви, на підставі зазначеної довіреності, особу ОСОБА_2 встановлено та повноваження перевірені. У зв`язку з чим, судом встановлено, що на час оформлення заяви в реєстрі довіреностей не було даних про скасування вказаної довіреності у передбаченому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Також згідно з ч. 1 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

При цьому, закон зобов`язує особу, яка видала довіреність і згодом скасувала її, негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність (ч. 2 ст. 249 ЦК України).

Частиною 3 ст. 249 ЦК України передбачено, що права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Частиною 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічні положення містяться в ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, апелянтом, матеріалами справи не спростовано посилання суду на відсутність доказів того, що ОСОБА_2 знав, що дія довіреності припинилася.

У ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що кредитні зобов`язання, які забезпечені іпотекою, виконано. Отже, іпотека у даному випадку є такою, яка не має наслідком виконання функцій передбачених інститутом іпотеки.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених по справі обставин, не мають наслідком задоволення скарги, а отже на увагу суду не заслуговують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скаргиУповноваженої особи Фонду банку - Матвієнка А.П., а також для прийняття доводів представник Банку Бойченка С.М ОСОБА_3 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» - Матвієнка Андрія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе