Провадження № 2/185/1423/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 лютого 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Муржиєвої І.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2019 року позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позивач посилається на те, що рішенням суду від 21 вересня 2009 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку.

23 жовтня 2019 року старшому сину виповнилося 18 років, він продовжує навчання, у провадженні суду перебуває справа за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.

Починаючи з липня 2015 року відповідач не сплачує аліменти, розмір заборгованості, що утворилася за період з липня 2015 року по грудень 2018 року, складає 56 022 грн 16 коп.

Згідно зробленого позивачем розрахунку розмір пені за період з липня 2015 року по грудень 2018 року складає 378 050 грн 37 коп.

Відповідач у поданому відзиві посилається на наступне:

-розрахунок пені, наданий позивачем, суперечить вимогам ст.196 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що розмір пені не може бути більшим за 100 відсотків заборгованості,

-заборгованість по сплаті аліментів утворилась з незалежних від нього обставин, оскільки він отримав важку травму, проходив стаціонарне лікування і певний час не міг працювати та отримувати дохід.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що протягом трьох з половиною років відповідач не сплачував аліменти, оскільки не мав офіційного місця роботи. На даний час відповідач працює, сплачує аліменти щомісячно, з цих виплат частково погашається заборгованість.

Відповідач позов визнав частково, у розмірі заборгованості, яка була ним утворена за зазначений позивачем період. При цьому відповідач пояснив, що утворив заборгованість, оскільки не міг працювати за станом здоров`я, однак підтверджуючих це медичних документів не надав.

Як передбачено ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином законом обмежений розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, яка не може перевищувати розміру заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

При цьому суд виходить з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання.

З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що згідно виконавчого листа № 2-4279 від 21 серпня 2009 року, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, у період з липня 2015 року по грудень 2018 року включно аліменти не сплачувались. Станом на 30 жовтня 2019 року заборгованість по сплаті аліментів складає 56 022 грн 83 коп. (а.с.11).

Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, яка була нарахована станом на 30 жовтня 2019 року.

Відповідачем не надано доказів того, що виникнення заборгованості по сплаті аліментів було наслідком тяжкої хвороби або іншої незалежної від нього обставини.

Підстав для зменшення розміру неустойки у судовому засіданні не встановлено.

Державним виконавцем не виносилися постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 відповідно до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивачки до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 56 022 (п`ятдесят шість тисяч двадцять дві) грн 83 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя У.М. Болдирєва