Справа № 495/4248/20
У х в а л а

Іменем України

24 липня 2020 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Заверюха В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Одночасно з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 було подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,07 га, що розташована у СК (район «Лиманський») «Суперфосфатчик», смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер 510300000:02:010:0069, що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, а також вивчивши додані до зави письмові докази, якими вона обґрунтовується, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також мі

Згідно вимог ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову - це застосування судом заходів для створення можливості виконання у майбутньому рішення суду у випадках, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вже було зазначено вище, предметом розгляду даної цивільної справи є земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,07 га, що розташована у СК (район «Лиманський») «Суперфосфатчик», смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер 510300000:02:010:0069.

На обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову позивачем не зазначено жодних підстав, які б підтверджували дійсну необхідність в застосуванні таких заходів, натомість позивач лише формально зазначає, що він переконаний у тому, що у відповідача виникне бажання здійснити відчуження спірної земельної ділянки, у зв`язку з чим необхідно накласти на неї арешт.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що невжиття даного заходу забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Натомість позивач а лише формально зазначає, що якщо такі заходи вжиті не будуть, в майбутньому це може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , що є суб`єктивною думкою позивача з якою не погоджується суд.

У поданій заяві про забезпечення позову містяться лише посилання на імовірні труднощі під час виконання судового рішення у разі задоволення позову, що не є достатньою та самостійною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Саме з урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не піддягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 249, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зазначений строк обчислюється протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя