Провадження № 2/554/2875/2020
УХВАЛА

20 листопада 2020 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на самочинно переобладнане приміщення; третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями до мого провадження надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на самочинно переобладнане приміщення; третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, в якій позивач просить визнати право власності за ОСОБА_1 на самочинно переобладнане житлове приміщення громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , у складі тамбур (1) пл. 1,6 кв.м., комора (2) пл. 3,6 кв.м., торгівельний зал (3) пл. 60,7 кв.м., вбиральня (5) пл. 1,2 кв.м., загальною площею 67,1 кв.м.; припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 77,0 кв. м, житловою 49,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15042795.

Зазначену позовну заяву треба залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме: заява, зокрема, повинна містити: виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що з приводу прийняття рішення про переведення із житлового в нежитлове приміщення він звертався до виконкому Полтавської міської ради. Згідно листа № К01-02-01-15/256/229 від 28.10.2020 року було надано відповідь із якої він дійшов висновку про неможливість прийняття відповідного рішення.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Однак позивачем не подано доказів звернення до компетентних органів з питання узаконнення самочинного будівництва та не подано доказів неможливості вирішення питання в адміністративному порядку.

В п. 12 постанови № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справах зазначив, що у справах пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об`єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків.

Наведене узгоджується із роз`ясненнями постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6.

Згідно листа № К01-02-01-15/256/229 від 28.10.2020 року Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради посилається на статтю 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з метою отримання містобудівних умов та обмежень для проектування вищевказаних об`єктів проектування необхідно звернутись до виконавчого комітету Полтавської міської ради. Згідно з вимогами статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до заяви додається викопіювання з топографо- геодезичного плану М 1:2000. Інформують, що відповідно до статті 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності необхідно забезпечити урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Позивач не виконав вимог, зазначених у листі Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, а вказує, що він дійшов висновку про неможливість прийняття Управлінням відповідного рішення.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на самочинно переобладнане приміщення; третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області - залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, про що його повідомити.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.Чуванова