Провадження № 22-ц/801/1942/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 рокуСправа № 127/19028/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Ан О. В. від 09 вересня 2020 року за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ремізової-Поліщук Аліни Анатоліївни з виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з цією скаргою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року скаргу повернуто особі, яка її подала, без розгляду через неподання доказів надсилання (надання) її копії іншим учасникам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що цивільно-процесуальне законодавство України не встановлює обов`язку особи, яка подає скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, надавати докази надсилання (надання) її копії іншим учасникам справи. Разом зі скаргою він подав до суду її копію для суб`єкта оскарження, а тому повернення скарги є надмірним і таким, що унеможливило розгляд скарги протягом установленого процесуальним законом десятиденного строку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Повертаючи скаргу особі, яка її подала, суд першої інстанції виходив із того, що до скарги не додано доказів її надсилання (надання) іншим учасникам справи.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно з частиною першою статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, в тому числі тих, що подаються в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, установлені статтею 183 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до абзацу другого частини другої цієї статті (яким її було доповнено згідно із Законом № 460-ІХ від 15 січня 2020 року) до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Отже, чинне цивільне процесуальне законодавство місить імперативний припис щодо надання суду доказів надсилання (надання) скарги іншим учасникам справи (провадження) при зверненні сторони виконавчого провадження із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, а наслідком невиконання цього припису є повернення скарги заявнику без розгляду (частина четверта статті 183 ЦПК України).

Статтею 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дії суду, як особливого суб`єкта владних повноважень, регламентовані процесуальним кодексом та не допускають аналогії закону, чи аналогії права. Дискреція суду на обрання варіантів дій має бути прямо передбачена в процесуальному законі.

Граматичний (мовний, текстовий) аналіз абзацу другого частини другої та частини четвертої статті 183 ЦПК України свідчить про те, що терміни «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші законодавцем не застосовані.

Не передбачається у частині четвертій статті 183 ЦПК України можливість для суду інших варіантів дій, окрім повернення письмової заяви (клопотання, заперечення) без розгляду у разі їх невідповідності вимогам частини першої або другої цієї статті.

З огляду на це, повноваження суду повернути скаргу без розгляду заявникові в разі не надання доказів її направлення (надання) іншим учасникам справи не є дискреційним.

Відтак, за змістом цієї норми в разі, якщо суд установив, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, не додано докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), суд безальтернативно зобов`язаний повернути таку заяву, скаргу, клопотання чи заперечення без розгляду, незалежно від того, чи подано їх копії до суду відповідно до кількості учасників справи (провадження).

Таким чином, встановивши, що до скарги не додано докази її надіслання (надання) іншим учасникам виконавчого провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність її повернення заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2020 року)

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета