Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2020 Справа №607/28792/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря с/з Лобач І.В.

представника позивача Лучанко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутої пенсії в сумі 1 580,08 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач перебуває на обліку та отримує пенсію у Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області. Відповідачу при мігруванні в підсистему призначення та виплати пенсії з 01.10.2018 року мігрувало 39 місяців, в той час як передбачено 36 місяців у зв`язку із чим виникла переплата пенсії у розмірі 1 580,08 грн. В даному випадку мала місце рахункова помилка з боку об`єднаного управління. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється повертати вищезазначену переплату, позивач просив стягнути її в примусовому порядку.

Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача Лучанко Н.С. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позов в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки перерахунок пенсії у більшому розмірі відбувся не з його вини. Крім того, просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно витягу з підсистеми та виплати пенсії від 06 вересня 2019 року при здійсненні уточнення даних в ЕПС було проведено розрахунок пенсії отриманої ОСОБА_1 за період з 20 жовтня 2017 року по 01 грудня 2019 року, розмір щомісячної виплати якої становив 2 459,24 грн.

Відповідно до протоколу за період з 01 жовтня 2017 року до 30 вересня 2019 року розмір виплаченої пенсії становить 59 094,56 грн., переплата становить 1 580,08 грн.

Згідно довідки до рішення міжвідомчої комісії відділу з призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25 вересня 2019 року під час розгляду пенсійної справи одержувача пенсії ОСОБА_1 встановлено переплату в сумі 1 580,08 грн., яка виникла за період з 20 жовтня 2017 року по 30 вересня 2019 року. При первинному призначенні пенсії при оптимізації заробітної плати виключено 42 місяці (36 повних і 6 неповних), при міграції справи мігрувало 39 місяців, у ППВП передбачено 36 місяців. В результаті перерахунку приведено у відповідність дані заробітної плати по пенсійній справі.

Розпорядженням заступника начальника управління начальника відділу з призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства ОСОБА_2 вирішено здійснити повернення переплати в розмірі 1 580,08 грн. з пенсії ОСОБА_1 в судовому порядку.

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було повідомлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області про наявність переплати пенсії в період з 20 жовтня 2017 року по 30 вересня 2019 року в сумі 1 580,08 грн., яка буде утримуватися в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2019 року до повного погашення боргу.

04 листопада 2019 року працівниками відділу з призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області складено акт про ознайомлення ОСОБА_1 в телефонному режимі про наявність переплати пенсії в сумі 1 580,08 грн., яка буде утримуватися в розмірі 20% пенсії щомісячно на що останній заперечив проти відрахування з його пенсії 20%, оскільки переплата відбулася не з його вини.

Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області припинило свою діяльність та шляхом реорганізації приєдналося до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

У пункті три Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення наведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво виплачені суми пенсії можуть бути стягнуті позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; у разі недобросовісності зі сторони набувача.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

До подібних висновків щодо застосування статті 1215 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постановах: від 22 січня 2014 року № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року № 6-91цс14. Ці висновки підтвердила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18).

Між тим, задля правильного вирішення цієї справи необхідно визначитися із поняттям зазначеним у статті 1215 ЦК України, а саме що таке рахункова помилка, адже при наявності саме такої помилки закон надає право на повернення безпідставно набутої пенсії.

Складність питання полягає в тому, що в чинному законодавстві відсутнє визначення цього терміну, однак у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків.

Отже, рахункова помилка за своїм змістом, смисловим та логічним значенням - це математична помилка, зокрема помилка під час здійснення математичних дій, розрахунків (множення, додавання, іншого обрахунку).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування та перерахунок пенсії, а також здійснення контрольних функцій.

За таких обставин суд вважає, що допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки, адже помилка допущена під час перерахунку пенсії має винятково програмний характер. Матеріали справи не містять жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою.

Окрім цього, суд вважає що спеціалісти УПФУ перед тим, як провести виплату відповідачу пенсії, могли пересвідчитися у правильності проведених нарахувань, однак цього не зробили, що свідчить про недотримання стандарту належної обачливості.

За таких обставин суд відхиляє аргументи позивача щодо допущеної рахункової помилки при перерахуванні пенсії ОСОБА_1 , адже доказів на підтвердження вказаних доводів стороною позивача не надано.

Також суд звертає увагу, що пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічна правова позиція також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

У відповідності до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши усі докази, подані учасниками справи, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутої пенсії не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також не встановлено наявність рахункової помилки зі сторони позивача.

Відповідно до частини другої ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. не розподіляється, а покладається на нього.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутої пенсії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак