н/п 2-о/490/43/2020 Справа № 490/5960/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

іменем України

19 лютого 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Крапівіна О.П..

присяжних Сікорського А.В., Щербини О.Л.

за участі секретаря Асланової Е.Е.,

за участі заявника,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаїв цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Миколаївської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ :

У липні 2019 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила суд визнати ОСОБА_1 , 1958 р.н. безвісно відсутнім. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , від якого мають доньок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У березні 1996 р. ОСОБА_8 зібрав свої речі та документи та пішов з дому. 27.03.1996 р. шлюб між ними розірвано. Станом на сьогоднішній день його місцезнаходження не відоме. Вона вимушена сплачувати за нього комунальні платежі. Визнання його безвісно відсутнім надасть їй можливості зняти його з реєстрації та зменшити тягар комунальних платежів.

Заявниця в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник виконавчого комітету Миколаївської міської ради до судового засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність заінтересованої особи, оскільки у справі дотстаньо даних про права та взаємини сторін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника, допитавши свідків, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

27 березня 1996 року розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №216.

Відповідно до довідки Відділу внутрішній справ Центрального району м. Миколаєва від 04.07.1996 р., ОСОБА_8 , 1958 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не проживає за місцем реєстрації з 27.03.1996 р., його місцезнаходження невідомо. У відношенні ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками ст. 114 КК України за фактом злісного ухилення від сплати аліментів, оголошено в розшук.

ОСОБА_8 з 19.04.1991 р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ЖЕК «Забота» №1269 від 14.11.2018 р.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили факт, що ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , з 27 березня не проживає з 1996 року по теперішній час, про що складено 27.04.2018 р.,21.07.2018 р.,13.10.2018 р. та 14.02.2019 р. відповідні акти.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є доньками позивача, підтвердили факт зникнення та непроживання ОСОБА_1 з березня 1996 р. за вищезазначеною адресою, а також той факт, що з того часу як батько пішов- від нього немає жодних вістей та він ніколи не спілкувався ні з ними, ні з спільними знайомими .

Згідно ч. 1 ст.43 ЦК України, передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно ч. 3ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ст.306 ЦПК Україниу заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Згідно з ч. 1 ст.309 ЦПК Україниу разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Згідно ч. 7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.12,80,81,263-265,294,306,309 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - безвісно відсутнім.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченомуст. 309 ЦПК України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя О.А. Гуденко

Присяжні А.В. Сікорський

О.Л. Щербина