Справа № 333/6400/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.

за участю секретаря Довгаль А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку за набувальною давністю.

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась позивач з позовом про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку за набувальною давністю.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказала, що Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з 1999 р. зареєстрований на праві спільної часткової власності за наступними особами:

5/6 часток житлового будинку- за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.1999р., виданого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою;

1/6 частина житлового будинку- за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 09.07.1999 р., виданого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

В житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 постійно мешкає та зареєстрована ОСОБА_1 , з 1961 р- як дружина співвласника житлового будинку, з 1999 р.-як співвласник житлового будинку.

ОСОБА_3 з часу набуття права власності, з 1999 р., в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 не мешкала та не була зареєстрована в ньому.

Вона мала власне окреме житло- ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , в якій була зареєстрована та постійно в ній мешкала.

ОСОБА_3 - рідна сестра покійного чоловіка позивача.

Після набуття права власності на 1/6 частину житлового будинку ОСОБА_3 належну їй частку житлового будинку в натурі не виділяла через те, що виділити 1/6 частину житлового будинку неможливо через малу площу житлового будинку.

З 1999 р. житловий будинок знаходився виключно в користуванні позивача, утримання житлового будинку здійснює позивач, за власний кошт здійснювала поточні ремонти в житловому будинку, сплачувала всі платежі за житловий будинок та інше.

Вказані вище факти та обставини у разі їх невизнання зможуть підтвердити також свідки, які обізнані про мешканців житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , обізнані про місце проживання ОСОБА_3 та про інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла в м. Запоріжжі.

Спадкоємцем майна спадкодавця ОСОБА_3 , який прийняв спадщину у встановленому

законом порядку, є ОСОБА_2 , який мешкає в іншій державі- в Російській Федерації.

Спадкоємець ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину на квартиру спадкодавця ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 та розпорядився нею на власний розсуд.

Оформляти документи на 1/6 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 спадкоємець ОСОБА_2 не став, так як з його слів це майно не становить для нього значної цінності і зазначена частка житлового будинку йому не потрібна, він відмовляється від неї на мою користь.

Таким чином, з липня 1999 року і дотепер позивач одноособово, відкрито та безперервно володіє та користється 1/6 частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої значиться ОСОБА_3 і спадкове право на яку набув ОСОБА_2 .

Позивач отримала у власність в 1999 р. 5/6 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які не були виділені в натурі.

З вказаного часу по цей день позивач правомірно і законно користується та володію всім житловим будинком (в т.ч. 1/6 часткою ОСОБА_3 ) за призначенням та за відсутності заперечень з боку ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , володію нерухомим майном відкрито та безперервно майже 20 років.

До цього часу ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 не заявляли до неї вимог про звільнення житлового будинку чи його 1/6 частини тощо.

Це підтверджує правомірність та добросовісність набуття нею права на володіння і користування всім житловим будинком і 1/6 його частиною та законність володіння ним.

З 1999 року вона доглядає за житловим будинком, в тому числі і за 1/6 частиною ОСОБА_3 та утримує його, користуюсь земельною ділянкою та збудованими на ній надвірними будівлями і спорудами.

У зв`язку з вище викладеним звертається до суду з цим позовом.

Позивач наполягала на задоволенні позовних вимог та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач надала заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з АДРЕСА_4 р. зареєстрований на праві спільної часткової власності за наступними особами:

5/6 часток житлового будинку- за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.1999р., виданого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою;

1/6 частина житлового будинку- за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 09.07.1999 р., виданого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

В житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 постійно мешкає та зареєстрована ОСОБА_1 , з 1961 р- як дружина співвласника житлового будинку, з 1999 р.-як співвласник житлового будинку.

ОСОБА_3 з часу набуття права власності, з 1999 р., в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 не мешкала та не була зареєстрована в ньому.

Вона мала власне окреме житло- ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , в якій була зареєстрована та постійно в ній мешкала.

ОСОБА_3 - рідна сестра покійного чоловіка позивача.

Після набуття права власності на 1/6 частину житлового будинку ОСОБА_3 належну їй частку житлового будинку в натурі не виділяла через те, що виділити 1/6 частину житлового будинку неможливо через малу площу житлового будинку.

З 1999 р. житловий будинок знаходився виключно в користуванні позивача, утримання житлового будинку здійснює позивач, за власний кошт здійснювала поточні ремонти в житловому будинку, сплачувала всі платежі за житловий будинок та інше.

Вказані вище факти та обставини у разі їх невизнання зможуть підтвердити також свідки, які обізнані про мешканців житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , обізнані про місце проживання ОСОБА_3 та про інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла в м. Запоріжжі.

Спадкоємцем майна спадкодавця ОСОБА_3 , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, є ОСОБА_2 , який мешкає в іншій державі- в Російській Федерації.

Спадкоємець ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину на квартиру спадкодавця ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 та розпорядився нею на власний розсуд.

Оформляти документи на 1/6 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 спадкоємець ОСОБА_2 не став, так як з його слів це майно не становить для нього значної цінності і зазначена частка житлового будинку йому не потрібна, він відмовляється від неї на мою користь.

Таким чином, з липня 1999 року і дотепер позивач одноособово, відкрито та безперервно володіє та користється 1/6 частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої значиться ОСОБА_3 і спадкове право на яку набув ОСОБА_2 .

Позивач отримала у власність в 1999 р. 5/6 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які не були виділені в натурі.

З вказаного часу по цей день позивач правомірно і законно користується та володію всім житловим будинком (в т.ч. 1/6 часткою ОСОБА_3 ) за призначенням та за відсутності заперечень з боку ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , володію нерухомим майном відкрито та безперервно майже 20 років.

До цього часу ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 не заявляли до неї вимог про звільнення житлового будинку чи його 1/6 частини тощо.

Це підтверджує правомірність та добросовісність набуття нею права на володіння і користування всім житловим будинком і 1/6 його частиною та законність володіння ним.

З 1999 року вона доглядає за житловим будинком, в тому числі і за 1/6 частиною ОСОБА_3 та утримує його, користуюсь земельною ділянкою та збудованими на ній надвірними будівлями і спорудами.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права у взаємозв`язку з положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316,317,319,358,361 ЦК України слід дійти висновку, що право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки майна не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право на частку майна може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною та не може бути виділена в натурі; спільне володіння та користування майном є неможливим.

Згідно пункту 12 Постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності" при визначенні грошової компенсації, суд повинен виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Так, відповідач визнав позов повністю та вказав, що його частка нерухомого майна в спірному будинку не має для нього цінності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 78, 79, 80, 141, 265 ЦПК України, ст. 358, 361, 364, 365 ЦК України, Постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за набувальною давністю право особистої приватної власності на 1/6 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, 3-1482, виданого 09.07.1999 р. Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна:22900079.

Повний текст рішення виготовлено 24.02.2020 року

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко