Справа № 523/6282/19
Провадження №2/523/445/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2020 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 60) про усунення перешкод у користуванні власністю,-

Встановив:

На адресу суду 20 квітня 2019 року надійшла зазначена цивільна справа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 20 квітня 2019 року, визначено головуючого суддю Шепітко І. Г.

Ухвалою суду від 23 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.

Окрім того, матеріали справи містять клопотання за вх. №20435 від 23 липня 2019 року від представника відповідача Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради Ткачук В. В. (а.с. 46) про закриття провадження по справі, оскільки зазначений спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства та судом помилково відкрито провадження по справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 19 лютого 2020 року визначено головуючим суддею Сувертак І. В., вилучено суддю Шепітка І. Г., підстава відсторонення від посади.

Справу передано судді Сувертак І. В. 21 лютого 2020 року.

Уважно вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про закриття провадження по цивільній справі, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Частиною другою статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється, на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом позовних вимог позивач просить суд постановити рішення, яким визнати незаконним застосування припису №001370 від 15.04.2019 року винесеного Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про демонтаж тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкт господарювання невідомий, стосовно кіоск0посту охорони в`їзду території, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , котрий на правах власності належить ОСОБА_1 ; зобов`язати Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради не чинити перешкод у користуванні власністю.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом», поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні по справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС у порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб`єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за приписами п.2 ч.1 ст. 4 КАС публічно правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Крім того, відповідно до п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

В той же час, в резолютивній частині рішення Конституційного суду України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 зазначено, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що спір, який є предметом даного розгляду є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, а тому справа за позовом до такого суб`єкта належить до компетенції адміністративного суду.

Пунктом першим частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що провадження в цивільній справі підлягає закриттю, з огляду на те, що її не належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На виконання зазначених положень суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд та вирішення цієї справи віднесено до адміністративного судочинства.

За приписами ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 4,19,255,256,260,261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Прийняти до свого провадження цивільну спарву за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 60) про усунення перешкод у користуванні власністю

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 60) про усунення перешкод у користуванні власністю.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право звернутися з вказаним позовом в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя