Справа № 369/4356/20
Провадження №4-с/369/70/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Пінкевич Н.С.,

при секретарі Одинцов О.С.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Старча А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Маляр Ян Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», про визнання дій приватного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року скаржник звернувся до суду зі скаргою про визнання дій приватного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити дії про визнання дій приватного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 13 січня 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист по справі 2-1644/11. 13.03.2020 року на підставі заяви ТОВ «ФК « Інвестохіллс веста» приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Ян Анатолійович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №61536715. 19.03.2020 року приватний виконавець сформував заявку на реалізацію арештованого майна на ДП «Сетам», а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 385,80 кв. м., житловою площею 87,40 кв. м. та земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1599 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер :01:003:0061. Також вказала, що вартість майна визначена згідно звіту про оцінку у розмірі 6 764 150,00 грн. Вважає, що дії приватного виконавця по формування заявки на реалізацію арештованого майна та надіслання її організатору електронних торгів були здійснені з грубим порушенням норм діючого законодавства, оскільки приватним виконавцем порушено порядок виконання рішення суду, а також не наданням часу на ознайомлення з результатами оцінки. На підставі викладеного просила суд визнати неправомірним дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А. по формуванню заявки на реалізацію арештованого майна від 19.03.2020 року № 444 та надіслані її організатору електронних торгів ДП «Сетам» підчас примусового виконання виконавчого листа № 2-1644/11 від 31.01.2012 року. Зобов`язати приватного виконавця скасувати заявку про реалізацію арештованого майна від 19.03.2020 року №444 сформовану підчас примусового виконання виконавчого листа та зобов`язати направити ДП «Сетам» повідомлення про скасування заявки про реалізацію арештованого майна.

19.05.2020 року на адресу суду надійшли заперечення від приватного виконавця вказав, що ним не було змінено спосіб виконання рішення суду, а лише вчення дії щодо звернення стягнення на майно боржника, у зв`язку з здійсненням скаржником перешкод у виконанні рішення суду. Вказав що дії були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень, приватного виконавця і право заявника порушено не було , а тому просив відмовити в задоволенні скарги.

25.05.2020 року на адресу суду надійшли заперечення від представника заінтересованої особи, що доводи скаржника є необґрунтованими та не доведеними, а тому просили відмовити в задоволенні скаргу.

Ухвалою суду від 10.04.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

В судовому засіданні представник заявниці в повному обсязі підтримав вимоги скарги, просив суд про їх задоволення.

Приватний виконавець в судовому засіданні проти вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні скарги.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в судовому засіданні проти вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляр Яном Анатолійовичем 13.03.2020 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-1644/11 виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 31.01.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

13.03.2020 року постанову накладено арешт на майно боржника.

18.03.2020 року постановою приватного виконавця призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 385,80 кв.м. та житловою площею 87,40 кв.м. та земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0061 загальною площею 0,1599 га.

Як вбачається зі звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0061 загальною площею 0,1599 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , 24,26 складає 1 403 924 грн.

Як вбачається зі звіту про оцінку житлового будинку загальною площею 385,80 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 складає 5 360 226 грн.

Відповідно до ч. 1ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з положеннями ч.ч.4, 5 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

19.03.2020 року приватним виконавцем Маляр Я.А. було направлено заяву про ознайомлення з результатами оцінки майна .

19.03.2020 приватний виконавець Маляр Я.А. направив до ДП «Сетам» заяву про реалізацію арештованого майна, а саме житлового будинку загальною площею 385,80 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0061 загальною площею 0,1599 га.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи - сторони виконавчого провадження в разі не згоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення (ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».)

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів : виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 10 інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Частиною 2 ст. 5 Закону № 1404-VIII визначено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до положень ст. 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом, зокрема, виконавчим листом, і цим Законом. У процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За змістом ч. 5 ст. 48 Закону № 1404-VIII у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

У ч. 6 ст. 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 57 Закону № 1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Відповідно до ч. 1статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Згідно ч. 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Абзацом дев`ятим пункту 3 розділу II Порядку встановлено, що не підлягає передачі на реалізацію майно, щодо якого наявний письмовий висновок експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі, якщо витрати, пов`язані зі зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано.

Таким чином, всі дії/рішення за виконавчим провадженням №61536715, у тому числі передача майна на реалізацію, вчинені приватним виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень, спрямовані на забезпечення виконання рішення за виконавчим документом і право боржника не було порушено.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені у скарзі вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки, не встановлено порушень в діях приватного виконавця, зважаючи на вищенаведені обставини та відповідні їм докази суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Маляр Ян Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», про визнання дій приватного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 21 вересня 2020 року.

Суддя Н.С. Пінкевич