П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року місто Київ

справа № 367/1839/19

провадження 22-ц/824/1924/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання -Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 8 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Оладько С.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16 березня 1973 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Поступово спільне подружнє життя між ними погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них мав протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, які супроводжувались спричиненням їй тілесних ушкоджень. Протягом п`яти останніх років вони не ведуть спільне господарство, шлюбні відносини та спілкування в цілому припинено, а тому позивач просила розірвати шлюб. Вважає, що подальший сенс підтримувати сімейні відносини та перебувати в формальних шлюбних відносинах у них відсутній.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 8 листопада 2019 року задоволено позовні вимоги. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 березня 1973 року Бучанським бюро ЗАГС Київської області, актовий запис №34.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначив,що суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, які належними доказами не підтверджені.

Суд не врахував його заяву про те, що він не надає згоди на розірвання шлюбу.

На даний час у них існують невирішені майнові питання.

Позивач не скористалася своїм процесуальним правом надати відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутністю учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 16 березня 1973 року сторони уклали шлюб у бюро ЗАГС Київської області, актовий запис №34 (а.с. 9).

Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, проживають окремо. Відповідач проживає в с. Сколе, Львівської області, де зареєстрований з 27 грудня 2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що сторони тривалий час не проживають однією сім`єю, спільне господарство не ведуть, дітей не мають. Позивач не бажає зберегти сім`ю, яка фактично розпалась, збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 36, 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, примирення сторін є неможливим.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони тривалий час не проживають однією сім`єю, не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не встановлено, що між сторонами існує спір про майно, набуте у шлюбі, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зазначені обставини не впливають на вирішення питання про наявність або відсутність підстав для розірвання шлюбу.

Сам факт розірвання шлюбу не є перешкодою для вирішення питання про поділ майна подружжя в іншому провадженні.

Висновок суду першої інстанції про те, що подружжя тривалий час не проживає разом, апелянтом не спростований, доводів на спростування такого висновку апеляційна скарга не містить. Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема, що подружжя мали різні погляди на життя, шлюб, сім`ю, а також те, що сварки які супроводжувались тілесними ушкодженнями, виникали за ініціативою відповідача, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки такі обставини судом не встановлені. Висновок суду про наявність підстав для розірвання шлюбу ґрунтується лише на тій обставині, що подружжя тривалий час не проживає разом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з`ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, тоді як доводи відповідача зводяться до з`ясування взаємовідносин між сторонами, що не впливають на правильність встановлених судом фактичних обставин справи та його висновків.

Враховуючи викладені обставини та відсутність належних доказів на підтвердження доводів апелянта, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для розірвання шлюбу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Ірпінського міського суду Київської області ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 8 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус