Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2452/20
Провадження № 2-з/376/26/2020
У х в а л а

"13" листопада 2020 р.

Суддя Сквирського районного суду Київської області Коваленко О.М.,

розглянувши заяву Фермерського господарства «Пасіка» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Пасіка» до Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , Фермерське господарство «Вікторія», третя особа: Антонівська сільська рада визнання права постійного користування земельною ділянкою, визнання недійсними наказів, скасування реєстрації права власності та витребування земельної ділянки,-

Встановив :

11.11.2020 року до Сквирського районного суду Київської області надійшло клопотання позивача ФГ «Пасіка». про забезпечення позову.

В обгрунтування клопотання позивач вказав, що Фермерське господарство «Пасіка» звернулось до Сквирського районного суду Київської області із позовом про визнання права постійного користування земельною ділянкою, визнання недійсними наказів, скасування реєстрації права власності та витребування земельної ділянки.

Підставою позову є порушення права ФГ «Пасіка» на постійне користування земельною ділянкою площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Антонівської сільської ради, на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-КВ №007544 від 25.03.1998 року, виданого на ім`я ОСОБА_29 .

Предметом позовної заяви по цивільній справі №376/2452/20 відповідно до прохальної частини є:

Визнати за Фермерським господарством «Пасіка» (ідентифікаційний код юридичної особи 30906736) право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га в межах згідно з планом, розташованої на території Антонівської сільської ради, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства, яка була надана на

ім`я ОСОБА_29 , відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-КВ №007544 від 25.03.1998 року на підставі рішення Сквирської районної Ради народних депутатів Сквирського району Київської області №03-14-22

від 16.01.1998 року;

Визнати недійсними накази Головного управління Держгеокадастру у Київській області Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, площею по 2 га: ОСОБА_14 , кадастровий номер :03:004:0019, наказ №10-10/15-19-сг від 03.01.2019 року; ОСОБА_15 , кадастровий номер :03:004:0018, наказ №10-8/15-19-сг

від 03.01.2019 року; ОСОБА_16 , кадастровий номер :03:004:0017, наказ №10-7/15-19-сг від 03.01.2019 року; ОСОБА_17 , кадастровий номер :03:004:0016, наказ №10-12/15-19-сг

від 03.01.2019 року; ОСОБА_18 , кадастровий номер :03:004:0015, наказ № 10-5/15-19-сг від 03.01.2019 року; ОСОБА_19 , кадастровий номер :03:004:0014, наказ №10-2/15-19-сг

від 03.01.2019 року; ОСОБА_20 , кадастровий номер :03:004:0013, наказ №10-4/15-19-сг від 03.01.2019 року; ОСОБА_21 , кадастровий номер :03:004:0012, наказ №10-20/15-19-сг

від 03.01.2019 року; ОСОБА_22 , кадастровий номер :03:004:0011, наказ №10-18/15-19-сг від 03.01.2019 року; ОСОБА_23 , кадастровий номер :03:003:0032, наказ №10-1/15-19-сг

від 03.01.2019 року; ОСОБА_24 , кадастровий номер :03:003:0031, наказ №10-16/15-19 від 03.01.2019 року; ОСОБА_25 , кадастровий номер :03:003:0030, наказ №10-22/15-19-сг

від 03.01.2019 року; ОСОБА_26 , кадастровий номер :03:003:0029, наказ №10-24/15-19-сг від 03.01.2019 року; ОСОБА_13 , кадастровий номер :03:004:0020 наказ №10-192/15-19-сг

від 09.01.2019 року; ОСОБА_12 , кадастровий номер :03:004:0021, наказ №10-193/15-19-сг від 09.01.2019 року; ОСОБА_10 , кадастровий номер :03:004:0023, наказ №10-194/15-19-сг

від 09.01.2019 року; ОСОБА_9 , кадастровий номер :03:004:0024, наказ №10-184/15-19-сг від 09.01.2019 року; ОСОБА_2 , кадастровий номер :03:004:0031, наказ №10-186/15-19-сг

від 09.01.2019 року; ОСОБА_3 , кадастровий номер :03:004:0030, наказ №10-187/15-19-сг від 09.01.2019 року; ОСОБА_4 , кадастровий номер :03:004:0029, наказ №10-185/15-19-сг

від 09.01.2019 року; ОСОБА_5 , кадастровий номер :03:004:0028, наказ №10-188/15-19-сг від 09.01.2019 року; ОСОБА_6 , кадастровий номер :03:004:0027, наказ №10-189/15-19-сг

від 09.01.2019 року; ОСОБА_7 , кадастровий номер :03:004:0026, наказ №10-190/15-19-сг від 09.01.2019 року; ОСОБА_8 , кадастровий номер :03:004:0025, наказ №10-191/15-19-сг

від 09.01.2019 року; ОСОБА_11 , кадастровий номер :03:004:0022 наказ №10-194/15-19-сг від 09.01.2019 року; ОСОБА_1 , кадастровий номер :03:004:0032 наказ №10-595/15-19-сг

від 25.01.2019 року;

Скасувати запис про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 52,0 га з кадастровим номером :03:004:0033, номер запису про право власності 31122608 від 08 квітня 2019 року, який був вчинений державним реєстратором

Яремко Мариною Василівною, Сквирська міська рада, Київської області на підставі заяви ОСОБА_27 від 28.03.2019 року про об`єднання земельних ділянок

№1-317, справжність підпису на якій посвідчена Карпусь І.О., державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори реєстраційний, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46410394 від 11.04.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240.

Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_28 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Фермерського господарства «Пасіка» (ідентифікаційний код юридичної особи 30906736) земельну ділянку площею 50,0 га (право постійного користування на яку належить Фермерському господарству «Пасіка» згідно Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-КВ №007544 від 25.03.1998 року, який виданий ОСОБА_29 ), яка є частиною земельної ділянки площею 52,0 га з кадастровим номером :03:004:0033 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області.

Визнати недійсним Договір оренди землі від 01.10.2019 року між ОСОБА_28 та Фермерським господарством «Вікторія» село Шкарівка; скасувати запис про державну реєстрацію іншого речового права 34040308 від 05.11.2019 року, який був вчинений державним реєстратором Гузь Андрієм Григоровичем, Малоєрчиківська сільська рада Сквирського району Київської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49565225 від 07.11.2019 року, вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240; усунути перешкоди у використанні земельної ділянки площею 50,0 га (право постійного користування на яку належить Фермерському господарству «Пасіка» згідно Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-КВ №007544 від 25.03.1998 року, який виданий ОСОБА_29 ), яка є частиною земельної ділянки площею 52,0 га з кадастровим номером :03:004:0033 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області), шляхом зобов`язання її повернути Фермерському господарству «Пасіка».

Позивач вважає, що на даний час відповідач може вжити заходів для того, щоб рішення суду не виконувалося: приховати або продати належне йому майно, відчужити його в інший спосіб третім особам тощо.

Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, як наслідок, захист порушених прав позивача також стане неможливим.

25.03.1998 року ОСОБА_29 був виданий Державний акт

ІІІ-КВ №007544 на право постійного користування землею площею 50,0 га на території Антонівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства.

14.09.2000 року головою селянського (фермерського) господарства ОСОБА_29 було затверджено Статут селянського (фермерського) господарства «Пасіка». Згідно п.1.3 Статуту, засновником господарства є ОСОБА_29 , який діє на підставі Державного акту на землеволодіння ІІІ-КВ №007544.

06.10.2000 року Сквирською районною державною адміністрацією було зареєстроване селянське (фермерське) господарство «Пасіка», реєстраційний №0106.

Згідно Статуту Фермерського господарства «Пасіка» (нова редакція), від 05.06.2009 року, Загальні положення, абзац другий - Господарство засноване згідно Державного акту на право постійного користування землею серія ІІІ- КВ№007544.

Пунктом 1.1 Статуту визначено, що його засновником є ОСОБА_29 , а згідно п.1.3 Статуту, членами господарства є: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 .

Відповідно до п.3.1 Статуту Фермерського господарства «Пасіка», (нова редакція)

від 05.06.2009 року, Фермерське господарство «Пасіка» є юридичною особою і є правонаступником СФГ «Пасіка».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер засновник Фермерського господарства «Пасіка» ОСОБА_29 .

Вказані обставини підтверджуються Державним актом, копіями Статутів, Свідоцтв про державну реєстрацію юридичної особи, копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до положень Земельного кодексу (у редакції Закону від 13 березня 1992 року, який діяв на момент створення СФГ «Пасіка»):

Користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства (ст. 7).

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23).

Громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства (ст. 51).

Отже, на момент надання земельної ділянки ОСОБА_29 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства надавалась не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (у редакції Закону від 23 липня 1993 року № 3312-XII, (на момент створення СФГ «Пасіка»), після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.

Отже, законодавством, чинним на момент створення СФГ «Пасіка», було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.

У разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства (п.73 Постанови Великої палати Верховного суду від 23.06.2018 року у справі №922/989/18).

Згідно із частиною першою статті 92 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 25 жовтня 2001 року) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації (частина друга статті 92 цього Кодексу).

Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (у редакції Закону від 25 жовтня 2001 року), який діяв з 01 січня 2002 року (момент набрання чинності названим Земельним кодексом України) до 22 вересня 2005 року, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01 січня 2002 року, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Конституційний Суд України Рішенням N 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві.

У пункті 7.27 постанови від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 (провадження №12-57гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Так, статтею 141 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 25 жовтня 2001 року) передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до приписів частини першої статті 27 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року), яка діяла до 01 січня 2002 року, право користування земельною ділянкою або її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

З викладеного вбачається, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство).

У земельному законодавстві (як чинному на момент створення СФГ, так і з 01 січня 2002 року й до сьогодні) така підстава припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою свого засновника як смерть громадянина - засновника СФГ відсутня.

Правове становище СФГ як юридичної особи та суб`єкта господарювання, в тому числі його майнова основа, повинні залишатися стабільними незалежно від припинення участі в його діяльності засновника такого господарства як в силу об`єктивних причин (смерті, хвороби тощо), так і на підставі вільного волевиявлення при виході зі складу фермерського господарства.

Таким чином, одержання громадянином - засновником правовстановлюючого документа на право власності чи користування земельною ділянкою для ведення СФГ є необхідною передумовою державної реєстрації та набуття СФГ правосуб`єктності як юридичної особи. Підставою припинення права користування земельною ділянкою, яка була отримана громадянином для ведення СФГ і подальшої державної реєстрації СФГ як юридичної особи, виступає припинення діяльності відповідного фермерського господарства.

У разі смерті громадянина - засновника СФГ відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку.

Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Дії органів державної влади, спрямовані на припинення права користування земельною ділянкою поза межами підстав, закріплених у земельному законодавстві, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Такі висновки викладені у п.5973, 86 Постанови Великої палати Верховного суду від 23.06.2018 року у справі №922/989/18).

Після отримання громадянином ОСОБА_29 засновником Селянського (фермерського) господарства 25.03.1998 року Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації в Книзі записів Державних актів на право постійного користування землею за №20, останнім 14.09.2000 року засновано СФГ «Пасіка», яке зареєстроване як юридична особа 06.10.2000 року. Згідно п.1.3 Статуту СФГ «Пасіка», засновником господарства є ОСОБА_29 , який діє на підставі Державного акту на землеволодіння ІІІ-КВ №007544.

Тобто, у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою, з дня державної реєстрації СФГ «Пасіка», воно набуло права та обов`язки землекористувача.

Станом на даний час, діяльність ФГ «Пасіка» не припинена, інші підстави, визначені чинним законодавством України для припинення права постійного користування земельної ділянкою згідно Державного акта на право постійного користування землею ІІІ-КВ №007544 від 25.03.1998 року також відсутні.

Однак, Головне управління Держгеокадастру у Київській області з порушенням норм ст. ст. 92, 141, 149 Земельного кодексу України, та без погодження з ФГ «Пасіка» у січні 2019 року прийняли накази про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність для 26 громадян України, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області, площею по 2 га кожному за рахунок земельної ділянки площею 50,0 га, право постійного користування землею ФГ «Пасіка» на яку посвідчено Державним актом ІІІ-КВ №007544 від 25.03.1998 року, зокрема:

1. ОСОБА_14 , кадастровий номер :03:004:0019,

наказ №10-10/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

2. ОСОБА_15 , кадастровий номер :03:004:0018,

наказ №10-8/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

3. ОСОБА_16 , кадастровий номер :03:004:0017, наказ №10-7/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

4. ОСОБА_17 , кадастровий номер :03:004:0016,

наказ №10-12/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

5. ОСОБА_18 , кадастровий номер :03:004:0015, наказ № 10-5/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

6. ОСОБА_19 , кадастровий номер :03:004:0014,

наказ №10-2/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

7. ОСОБА_20 , кадастровий номер :03:004:0013, наказ №10-4/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

8. ОСОБА_21 , кадастровий номер :03:004:0012, наказ №10-20/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

9. ОСОБА_22 , кадастровий номер :03:004:0011, наказ №10-18/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладання);

10. ОСОБА_23 , кадастровий номер :03:003:0032, наказ №10-1/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

11. ОСОБА_24 , кадастровий номер :03:003:0031, наказ №10-16/15-19 від 03.01.2019 року (часткове накладення);

12. ОСОБА_25 , кадастровий номер :03:003:0030, наказ №10-22/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

13. ОСОБА_26 , кадастровий номер :03:003:0029, наказ №10-24/15-19-сг від 03.01.2019 року (часткове накладення);

14. ОСОБА_13 , кадастровий номер :03:004:0020 наказ №10-192/15-19-сг від 09.01.2019 року;

15. ОСОБА_12 , кадастровий номер :03:004:0021, наказ №10-193/15-19-сг від 09.01.2019 року;

16. ОСОБА_10 , кадастровий номер :03:004:0023, наказ №10-194/15-19-сг від 09.01.2019 року;

17. ОСОБА_9 , кадастровий номер :03:004:0024, наказ №10-184/15-19-сг від 09.01.2019 року;

18. ОСОБА_2 , кадастровий номер :03:004:0031, наказ №10-186/15-19-сг від 09.01.2019 року;

19. ОСОБА_3 , кадастровий номер :03:004:0030, наказ №10-187/15-19-сг від 09.01.2019 року;

20. ОСОБА_4 , кадастровий номер :03:004:0029, наказ №10-185/15-19-сг від 09.01.2019 року;

21. ОСОБА_5 , кадастровий номер :03:004:0028, наказ №10-188/15-19-сг від 09.01.2019 року;

22. ОСОБА_6 , кадастровий номер :03:004:0027, наказ №10-189/15-19-сг від 09.01.2019 року;

23. ОСОБА_7 , кадастровий номер :03:004:0026, наказ №10-190/15-19-сг від 09.01.2019 року;

24. ОСОБА_8 , кадастровий номер :03:004:0025, наказ №10-191/15-19-сг від 09.01.2019 року;

25. ОСОБА_11 , кадастровий номер :03:004:0022 наказ №10-194/15-19-сг від 09.01.2019 року

26. ОСОБА_1 , кадастровий номер :03:004:0032 наказ №10-595/15-19-сг від 25.01.2019 року;

Позивач зазначає що зазначені вище 26 громадян України, яким незаконно Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області було передано у власність земельні ділянки, відразу відчужили їх громадянину України ОСОБА_27 , хоча не мали права на відчуження.

Зокрема, 24 Договори купівлі-продажу земельної ділянки було укладено 29.01.2019 року, представником усіх 24 продавців виступав ОСОБА_42 .

Договори купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_43 та ОСОБА_27 , а також між ОСОБА_1 та ОСОБА_27 було укладено 15.03.2019 року.

ОСОБА_27 на підставі заяви про об`єднання земельних ділянок від 28.03.2019 року, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою за р. №1-317 об`єднав їх в одну земельну ділянку площею 52,0 гектара з кадастровим номером :03:004:0033 та зареєстрував право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

08 квітня 2019 року, номер запису про право власності 31122608, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240.

23.04.2019 року ОСОБА_27 продав земельну ділянку площею 52,0 га з кадастровим номером :03:004:0033 для ОСОБА_28 .

ОСОБА_28 передала земельну ділянку площею 52,0 га з кадастровим номером :03:004:0033 в оренду Фермерському господарству «Вікторія» село Шкарівка строком до 01.10.2065 року.

Отже, земельну ділянку площею 50,0 га, право постійного користування на яку належить ФГ «Пасіка», без згоди останнього поділили на 26 окремих земельних ділянок, після цього на протязі декількох тижнів продали їх, новий власник знову об`єднав 26 земельних ділянок в одну земельну ділянку площею 52 га та на протязі одного місяця продав її для ОСОБА_28 , представником якої виступав ОСОБА_44 , а остання передала вказану земельну ділянку в оренду ФГ «Вікторія» село Шкарівка, керівником якого є ОСОБА_44 , строком до 01.10.2065 року, з річною орендною платою лише 52 тис. гривень за 52 га.

Враховуючи зазначене вище, на даний час існує велика ймовірність того, що земельну ділянку площею 52 га з кадастровим номером :03:004:0033, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_28 , а право оренди за ФГ «Вікторія» село Шкарівка, яка є частиною земельної ділянки площею 50,0 га, право постійного користування на яку належить ФГ «Пасіка», згідно Державного акту на право постійного землею від 25.03.1998 року, можуть знову продати, передати в оренду, в суборенду, іншим чином розпорядитися, змінити її конфігурацію, межу, змінювати цільове призначення, склад угідь, кадастровий номер, вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки, що у разі задоволення позову може значно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, оскільки може змінитися власник, орендар, суборендар земельної ділянки або така земельна ділянка перестане існувати, як об`єкт цивільних прав.

У разі невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, зокрема Відповідачі будуть вчиняти будь-які дії для затягування справи для того, щоб у останніх був час на відчуження майна, що буде не ефективним захистом порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин та на підставі вищевикладеного позивач просить суд:

1.Накласти арешт на земельну ділянку площею 52,0 га з кадастром номером :03:004:0033, яка розташована на території Антонівської сільської ради, Сквирський район, Київська область;

2.Заборонити ОСОБА_28 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) передавати земельну ділянку з кадастром номером :03:004:0033 в оренду, у власність, іншим чином розпоряджатись земельною ділянкою, змінювати її конфігурацію, межу, змінювати цільове призначення, змінювати склад угідь, змінювати кадастровий номер, вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки.

3.Заборонити Державним кадастровим реєстраторам Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, будинок 3/14, код 39817550) та його відділам здійснювати будь-які дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :03:004:0033 у Державному земельному кадастрі та скасування кадастрового номеру :03:004:0033, який присвоєний цій земельній ділянці у Державному земельному кадастрі.

4.Заборонити Фермерському господарству «Вікторія» село Шкарівка (09170, Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, провулок Гагаріна, буд. 2А, Ідентифікаційний код юридичної особи 39180829) передавати земельну ділянку з кадастром номером :03:004:0033 в суборенду.

Відповідно до ч.1 ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши на відповідність доказів викладеним обставинам, беручи до уваги предмет позову, обґрунтування необхідності вказаного виду забезпечення позову, вважає, що вимоги щодо накладення арешту на майно та зобороною вчиняти дії є обґрунтованими, а заява про забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню, оскільки уразі невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, зокрема відповідачі можуть вчиняти будь-які дії для затягування справи для того, щоб у останніх був час на відчуження майна, що буде не ефективним захистом порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення в цьому випадку судом згідно ч. 3 ст.154 ЦПК України не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст.149-153, 258 - 261, 351,352,353,354 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Заяву Фермерського господарства «Пасіка» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Пасіка» до Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , Фермерське господарство «Вікторія», третя особа: Антонівська сільська рада визнання права постійного користування земельною ділянкою, визнання недійсними наказів, скасування реєстрації права власності та витребування земельної ділянки - задовольнити в повному обсязі.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 52,0 га з кадастром номером :03:004:0033, яка розташована на території Антонівської сільської ради, Сквирський район, Київська область;

Заборонити ОСОБА_28 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) передавати земельну ділянку з кадастром номером :03:004:0033 в оренду, у власність, іншим чином розпоряджатись земельною ділянкою, змінювати її конфігурацію, межу, змінювати цільове призначення, змінювати склад угідь, змінювати кадастровий номер, вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки.

Заборонити Державним кадастровим реєстраторам Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, будинок 3/14, код 39817550) та його відділам здійснювати будь-які дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :03:004:0033 у Державному земельному кадастрі та скасування кадастрового номеру :03:004:0033, який присвоєний цій земельній ділянці у Державному земельному кадастрі.

Заборонити Фермерському господарству «Вікторія» село Шкарівка (09170, Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, провулок Гагаріна, буд. 2А, Ідентифікаційний код юридичної особи 39180829) передавати земельну ділянку з кадастром номером :03:004:0033 в суборенду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.354-355 з урахуванням п.п.15.5 п.15Перехідних положень ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.М. Коваленко