ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1782/20
УХВАЛА

17 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Купельського А.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2020 року (суддя Приступа Д.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Новатор» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Встановлено, що у позовній заяві заявлялись вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу з посиланням на ч. 2 ст. 235 КЗпП України. Однак, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати. Адже відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом указаної правової норми позивачі мають пільги зі сплати судового збору виключно за позовними вимогами, що стосуються стягнення заробітної плати (винагороди за виконану роботу) та поновлення на роботі. За іншими позовними вимогами у трудових спорах позивачі від сплати судового збору не звільняються.

До того ж, зі змісту ст. ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР вбачається, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав працівників від незаконного звільнення з роботи, і не входить до структури заробітної плати, оскільки середній заробіток не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-301гс18) дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

У постанові Великої Палати Веховного Суду міститься висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права.

З вищевказаних норм чинного законодавства слідує, що апелянт не звільнений від сплати судового збору за оскарження судового рішення щодо вирішення вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Тому подана апеляційна скарга не відповідає вимогам законодавства та підлягає залишенню без руху, оскільки в порушення п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» N3674-VI від 8 липня 2011 року, з наступними змінами та доповненнями, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позовна заява була подана до суду першої інстанції у жовтні 2019 року.

За приписами п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції Закону, чинній на момент подання позову, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.).

Відповідно до п. п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги 1152,60 грн. (768,40 х 150%).

Тому апелянту до апеляційного суду слід сплатити 1152,60 грн. на такий розрахунковий рахунок:

Отримувач коштівУК у м. Хмельниц./м.Хмельниц./22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)38045529
Банк отримувачаКазначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувачаUA0022002
Код класифікації доходів бюджету22030101
Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Новатор», на рішення від 21 вересня 2020 року по справі №686/29270/19, Хмельницький апеляційний суд

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без руху.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 185, 356, 357, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Новатор» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без руху та надати строк 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених недоліків, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 1152,60 грн. на зазначений розрахунковий рахунок.

У разі невиправлення зазначених недоліків до вказаного строку, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Оригінал документа про оплату судового збору надіслати до Хмельницького апеляційного суду.

Копію ухвали надіслати апелянту та його представнику.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького апеляційного суду А.В. Купельський