04.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/3217/20
Єдиний унікальний номер № 205/3217/20
Провадження № 2/205/1651/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа: Акціонере товариство «Креді Агріколь Банк», про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.05.2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним підпункт 9.2.9 п. 9 частини другої договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0401-18-00317 від 27.11.2018 року; стягнути з ПрАТ «СК «Українська страхова група»» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 88308,16 грн., моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.11.2018 року між ним та відповідачем укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті (КАСКО) № 28-0401-18-00317, строк дії з 29.11.2018 року по 28.11.2019 року, предметом страхування якого є майнові інтереси позивача по володінню та користуванню автомобілем «Citroen C3», д/н НОМЕР_1 , зі страховим лімітом у 395000 грн. Вигодонабувачем за вказаним договором є АТ «Креді Агріколь Банк», оскільки вказаний автомобіль придбаний за кредитні кошти, отримані на підставі договору кредитування від 29.11.2017 року. 23.03.2019 року невстановлені особи навмисно пошкодили належний позивачу автомобіль. 25.03.2019 року позивач звернувся до Дніпровської обласної дирекції «СК «Українська страхова група»» з заявою про настання страхового випадку. 12.06.2019 року позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, однак належної відповіді не отримав. Тому 21.06.2019 року позивач був вимушений звернутись до незалежного судового експерта з заявою про проведення автотоварознавчої експертизи, відповідно до висновків якої від 09.07.2019 року вартість відновлювального ремонту, як і вартість матеріальних збитків становить 202267,15 грн. Після проведення автотоварознавчої експертизи у Сервісному центрі ФОП ОСОБА_2 , на ліцензованій СТО, позивач здійснив повний відновлювальний ремонт автомобіля «Citroen C3», д/н НОМЕР_1 , на який витратив 196493,28 грн. особистих коштів. 29.07.2018 року страховиком на рахунок АТ «Креді Агріколь Банк» було сплачене страхове відшкодування у розмірі лише 108185,12 грн. Порушення прав позивача як страхувальника з боку відповідача полягає у частковому невиконанні ним взятих на себе за договором добровільного страхування № 28-0401-18-00317 від 27.11.2018 року обов`язків на суму 88308,16 грн., яка становить різницю між коштами, виплаченими страховиком добровільно у розмірі 108185,12 грн. та реальною сумою, витраченою позивачем на ремонт авто у розмірі 196493,28 грн. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 15000 грн. Крім того, підпунктом 9.2.9 п. 9 частини другої договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0401-18-00317 від 27.11.2018 року передбачено, що страхувальник зобов`язаний здійснювати ремонт застрахованого транспортного засобу виключно в пункті (пунктах) сервісної мережі, які виконують технічне обслуговування і гарантійний ремонт застрахованого ТЗ та визначені в його сервісній книжці (авторизованих СТО) або на СТО погоджених зі страховиком, у інших випадках. Умови договору обмежують права споживача порівняно з положеннями, передбаченими законодавством визнаються недійсними.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Шавула В.С.) від 06.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 132 від 07.07.2020 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, відповідно до п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про АСДС та рішення зборів суддів від 16.06.2020 року, призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 у відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2020 року цивільну справу розподілено в провадження судді Басової Н.В.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Басова Н.В.) від 08.07.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Українська страхова група»» надав суду відзив, у якому посилаючись на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи АТ «Креді Агріколь Банк» пояснень або відзиву не надав, письмово просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 27.11.2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті (КАСКО) № 28-0401-18-00317, строком дії з 29.11.2018 року по 28.11.2019 року, предметом страхування за договором є майнові інтереси позивача по володінню та користуванню автомобілем «Citroen C3», д/н НОМЕР_1 , зі страховим лімітом відповідальності у 395000,00 грн. (а.с. 14-24, том 1).

Вигодонабувачем за вказаним договором є АТ «Креді Агріколь Банк», оскільки вказаний автомобіль придбаний за кредитні кошти отримані на підставі кредитного договору № 1/3213224 від 29.11.2017 року та переданий у заставу на підставі договору № Z1/3213224 від 29.11.2017 року (а.с. 25-36, 39-48 том 1).

23.03.2019 року невстановлені особи навмисно пошкодили належний позивачу автомобіль «Citroen C3», д/н НОМЕР_1 (а.с. 114, том 1).

25.03.2019 року позивач звернувся до Дніпровської обласної дирекції «СК «Українська страхова група»» з заявою про настання страхового випадку (а.с. 113, том 1).

12.06.2019 року позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 181, том 1).

Відповідно до висновку експерта № 0807/19/19 від 09.07.2019 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість відновлювального ремонту, як і вартість матеріальних збитків становить 202267,15 грн. (а.с. 193-209, том 1).

Після проведення автотоварознавчої експертизи у Сервісному центрі ФОП ОСОБА_2 позивач здійснив повний відновлювальний ремонт автомобіля «Citroen C3», д/н НОМЕР_1 , за 196493,28 грн. (а.с. 211-222, том 1).

29.07.2019 року страховиком на рахунок АТ «Креді Агріколь Банк» було сплачене страхове відшкодування у розмірі 108185,12 грн. (а.с. 210, том 1).

Згідно п.п. 9.2.9 п. 9 частини другої Договору добровільного страхування страхувальник зобов`язаний здійснювати ремонт застрахованого транспортного засобу виключно в пункті (пунктах) сервісної мережі, які виконують технічне обслуговування і гарантійних ремонт застрахованого ТЗ та визначені в його сервісній книжці (авторизованих СТО) або на СТО погоджених зі страховиком, у інших випадках. Умови договору обмежують права споживача порівняно з положеннями, передбаченими законодавством визнаються недійсними (а.с. 18, том 1).

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

При укладенні 27.11.2018 року Договору добровільного страхування сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, позивач засвідчив, що він погодився з його умовами.

Згідно ст. ст. 77-80 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обравши способом захисту своїх прав визнання п.п. 9.2.9 п. 9 частини другої Договору добровільного страхування недійсним з підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, позивач з урахуванням принципу змагальності сторін зобов`язаний був довести наявність правових та фактичних підстав для задоволення вимог, натомість належних і допустимих доказів на спростування презумпції правомірності правочину не надав. При цьому на час укладання договору ОСОБА_1 був згодний з його умовами та взяв на себе відповідні зобов`язання добровільно.

Нормою ст. 980 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про страхування» визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Положеннями ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Аналогічне положення щодо обов`язку страховика містить ст. 20 Закону України «Про страхування».

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. (ст. 979 ЦК України, ч. 1. ст. 16 закону України «Про страхування»).

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п.п. 9.3.5 р. 9 Договору страхування страховик має право залучати до оцінки розміру збитків, завданих страхувальнику, незалежних спеціалістів та визначати розмір страхового відшкодування, виходячи з розміру збитків, визначених страховиком або актом/висновком незалежної експертизи, замовленого страховиком або, самостійно розрахувати вартість відновлювального ремонту на підставі довідкових матеріалів в тому числі з використанням програмного забезпечення Audatex або Eurotax.

Відповідно до п. 12.2 Договору страхування, у разі настання страхових випадків по КАСКО (крім випадків конструктивної загибелі ТЗ та «Викрадення», не включаючи пошкодження ТЗ, які він отримав під час, внаслідок або після викрадення), страхове відшкодування розраховується за наступною формулою:

СВ = (ВВР - ВД х ЗЕп) х ПЗС + ДДВ - Фрп - ВЗПО - НЧСП, де:

СВ - сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті;

ВВР - вартість відновлювального ремонту, яка включає вартість деталей, вузлів, агрегатів, що замінюються, вартість робіт та витратних матеріалів.

Оскільки позивачем не було надано відповідачу рахунок погодженого СТО та позивач у заяві про виплату страхового відшкодування просив перерахувати страхове відшкодування на його користь на підставі програмного забезпечення Audatex, то відповідач правомірно розрахував страхове відшкодування на підставі програмного забезпечення (калькуляція ССКА-5578) у розмірі 108185,12 грн.

Відповідно до п. 9.5 р. 9 Договору страхування вигодонабувач має право на першочергове отримання страхового відшкодування.

12.06.2020 року відповідач надіслав лист вигодонабувачу з метою визначення порядку виплати страхового відшкодування.

29.07.2019 року відповідач отримав відповідь з рахунками вигодонабувача, на які необхідно перерахувати відшкодування.

02.08.2020 року відповідачем складено страховий акт, розрахунок страхового відшкодування та здійснено перерахування страхового відшкодування на рахунок вигодонабувача.

Відповідно до п.п. 14.1.7 р. 14 Договору страхування підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є випадки, передбачені чинним законодавством України, цим Договором, а також ненадання страховику оформлених належним чином документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків, відповідно до розділу 11 частини 2 Договору, а також невиконання п. 10.14 частини 2 Договору.

Згідно п.п. 14.1.8 р. 14 Договору страхування підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є випадки, передбачені чинним законодавством України, цим Договором, а також здійснення страхувальником (вигодонабувачем, водієм, довіреними особами страхувальника) відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ на авторизованому (не гарантійному) СТО без письмового дозволу страховика.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відповідач правомірно не прийняв рахунки СТО надані позивачем для визначення розміру матеріального збитку, оскільки СТО, на якому позивачем проведено відновлювальний ремонт ТЗ, зі страховиком не погоджувалося. Зважаючи на те, що відповідачем правомірно виплачено страхове відшкодування, то підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди також відсутні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», його позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому судовий збір віднести за рахунок держави.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 8, 16, 20 Закону України «Про страхування», ст. ст. 15-16, 203, 215, 638, 979-980, 988, 990 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 77-81, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. І.Федорова, буд. 32А), третя особа: Акціонере товариство «Креді Агріколь Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4) про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Басова