Справа № 524/8586/19
Провадження № 2/524/938/20
19.02.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання - Яковлєвій К.В.,
за участю позивача: ОСОБА_1 , адвоката Черкової Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, треті особи КГЖЕП «Автозаводське», Департамент житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про встановлення факту постійного проживання та визнання права користування житловим приміщенням,
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання та визнання права користування житловим приміщенням. Зазначає, що 06.10.2000 року на підставі договору укладеного між ВАТ «Кременчуцьке спеціалізоване будівельно - монтажне управління» їм передано у постійне користування житлову кімнату 5 площею 27,4 кв. м у житловому приміщенні (гуртожитку) по АДРЕСА_1 . На даний час кімната є не приватизованою та перебуває у власності територіальної громади міста Кременчука. Звернулась щодо реєстрації місця проживання у спірній кімнаті відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житло. Зазначає, що з часу вселення вона та члени її сім`ї постійно проживають і користуються вказаним житловим приміщенням, беруть участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг та виконують інші зобов`язання, що випливають із договору найму житла.
Ухвалою суду від 21.12.2019 року відкрито спрощене провадження у справі.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримують, просять задовольнити з підстав,що зазначені у позові.
Відповідачем - Кременчуцькою міською радою відзив на позов не подано.
Представник третьої особи - КГЖЕП «»Автозаводське» просить розглянути справу за відсутності представника.
Представник департаменту житлово - комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибув.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідно до договору укладеному між ВАТ Кременчуцьке спеціалізоване будівельно - монтажне управління та ОСОБА_1 остання прийняла на постійне проживання кімнату 27,4 кв.м. в житловому помешканні по АДРЕСА_1 з послідуючим викупом.
Одночасно 06.10.2000 року ОСОБА_1 звернулась до ВАТ «Кременчуцьке спеціалізоване будівельно - монтажне управління» для реєстрації постійного місця проживання у кімнаті АДРЕСА_2 . що підтверджується довідкою форми №15.
Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради за №129 від 17.02.2012 створено комісію з прийняття до комунальної власності територіальної громади м Кременчука гуртожитку по АДРЕСА_1 .
В комісійному акті приймання передачі гуртожитку по АДРЕСА_1 відображено укладення 6 договорів з квартиронаймачами.
03.08. 2012 рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №744 затверджено акт приймання передачі гуртожитку по АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту затвердженого КГЖЕП «Автозаводське» 24.07.2019 та ОСОБА_1 , проживає незареєстрована з 2000 року в квартирі АДРЕСА_2 Даний факт також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно наданих копій квитанцій комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_2 здійснюють позивачі.
У травні 2019 року позивач вчиняла дії із зняття з реєстрації за адресою по АДРЕСА_3 та реєстрації за місцем проживання по АДРЕСА_4 .
Як вбачається з матеріалів справи, з метою захисту власних житлових прав позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання та визнання права на користування житловим приміщенням
Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно статті 116 цього Кодексу осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяють без надання іншого жилого приміщення. Такими, шо самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь яких правових підстав, а саме: без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідного ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб прив`язано із відсутністю у них будь яких підставі на зайняття жилої площі.
Позивач, постійно проживають у квартирі АДРЕСА_2 з 06.10.2000 року.
Натомість ВАТ «Кременчуцьке спеціальне будівельно - монтажне управління» не проводило реєстрацію право власності на будинок по АДРЕСА_1 , ордеру на вселення до спірного житла не надав.
Даний факт не оспорюється територіальною громадою м.Кременчука
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона відкрито та добросовісно користується жилим приміщенням- кімнатою 5 у гуртожитку та фактично проживає в ньому, однак ордера на право проживання їй не надано, в реєстраційних документах відсутня вказівка на номер кімнати, що дає підстави суду вважати обгрунтованими позовні вимоги.
Виходячи з викладеного, наявні підстави згідно із ст.ст. 128,130 ЖК України встановити факт постійного проживання та визнати за позивачем право користування на законних підставах житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_5
Судові витрати розподілити згідно ст.. 142 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 61, 64, 65, 106 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, треті особи КГЖЕП «Автозаводське», Департамент житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про встановлення факту постійного проживання та визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Встановити факт постійного безперервного проживання ОСОБА_1 , в кімнаті АДРЕСА_2 з 06.10.2000 року по теперешній час.
Визнати за ОСОБА_1 право користування кімнатою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Предоляк