Справа № 159/406/20
Провадження № 2/159/415/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши в м. Ковелі Волинської обл. в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач 28.01.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, зазначивши, що подає позов про збільшення розміру стягуваних аліментів, однак, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1 000 грн щомісячно довічно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є її сином. Останній значиться проживаючим спільно з нею та її недієздатною дочкою - ОСОБА_3 , 85 р. н., однак, фактично проживає окремо разом із своєю сім`єю у АДРЕСА_1 . Відповідач має право на частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , у яку вселений за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 23.05.11 р.. Так як відповідач зареєстрований по місцю її проживання, не працює, але має несталий доход, то вона не отримує субсидії на відшкодування витрат на комунпослуги. Вона є пенсіонером за віком, отримує у Ковельському ОУПФ України мінімальну пенсію, має на утриманні недієздатну дочку, не має права на субсидію. Багато коштів йде на оплату комунпослуг, придбавання ліків для дочки. Відповідач їй жодним чином не допомагає, на її просьби не реагує, із його помешкання її виганяють. Чоловік, на утриманні якого вона перебувала, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Інших осіб, які могли б допомогти їй, немає. Змоги отримувати додаткові доходи у неї немає. Покликаючись на ст. ст. 202, 205 СК України, судову практику, ст. 51 Конституції України, зазначає, що так як відповідач має несталий доход, то вона вважає, що він має змогу допомагати їй в утриманні квартири і оплаті комунпослуг, сплачуючи аліменти у твердій грошовій сумі. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 13.02.20 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (письмового).

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 03.03.20 р..

17.03.20 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, обґрунтований тим, що позову він не визнає, так як позивач має пенсію, його сестра є недієздатною та позивач як опікун останньої розпоряджається виплатою на дитину - інваліда в сумі 1 638 грн, отримує соцдопомогу по догляду за інвалідом. Позивачеві за договором дарування від 05.09.19 р. було подаровано частку у праві власності на кв. АДРЕСА_3 , після чого їй в було відмовлено у призначенні субсидії з жовтня 2019 р.. Позивач оплачує комунпослуги згідно з приладами обліку надання таких, оплачуючи ту кількість, що споживає вона та її дочка, проживаючи у цій квартирі. Він же у цій квартирі не проживає фактично і там комунпослуг не споживає. Тому вважає доводи позивача про відсутність коштів та можливості оплачувати комунпослуги безпідставними. Він не має постійної роботи, його доход є несталим. 30.03.17 р. він одружився і ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилась дитина - ОСОБА_4 .. Його дружина - ОСОБА_5 - перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і отримує допомогу в розмірі 860 грн. Тобто, на даний час на його утриманні перебувають двоє непрацездатних осіб. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 36681283 від 20.02.13 р., з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 700 грн щомісячно. За квитанцією він сплатив аліменти в розмірі 483 грн, 71 коп, а через відсутність сталого доходу створюється постійна заборгованість по аліментах, яку він поступово погашає. Його дружина є співвласником квартири у АДРЕСА_4 проживають: його дружина, дочка ОСОБА_4 та він (без реєстрації). За договором № 1/ 4 665 від 20.04.12 р. про надання комунпослуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, суб`єктами використання таких послуг є його дружина, дочка ОСОБА_4 та він. Плата за такі комунпослуги цієї ж квартири як водовідведення та каналізація, за газ, за електроенергію, послуги РЖКП № 1 за січень і лютий (5 315 грн) 2020 р. нараховується за приладами обліку таких послуг. Особові рахунки по комунпослугах відкрито на ОСОБА_8 і субсидія не нараховується. Тому зазначає, що позивач не довела того, що його матеріальний стан є таким, що є підставою для стягнення з нього аліментів. Просить у задоволенні позову відмовити.

Копію відзиву на позовну заяву позивачем отримано під розпис 19.03.20 р..

24.03.20 р. позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, обгрунтовану тим, що відповідач безпідставно стверджує, що вона повністю забезпечена з огляду на те, що отримує пенсію та допомогу на свою недієздатну дочку. Зазначає, що, однак, ці кошти повністю йдуть на лікування дочки, а її пенсія ледве покриває витрати на харчування та комунпослуги. Так за січень 2020 р. їй належить до сплати 2 999 грн, 14 коп. за комунпослуги. При цьому при наявності можливості оформити субсидію, вона мала б сплачувати лише біля 900 - 1 000 грн. Та у випадку реєстрації відповідача за фактичним місцем його проживання вона могла б скористатись правом оформлення субсидії. На комунпослуги вона, в середньому, витрачає по 3 000 грн щомісячно. Соцдопомога дочки не погашає повністю таких витрат і їй на проживання коштів не залишається. Відповідач не оспорює таких обставин як їх кровне споріднення та її непрацездатність та те, що вона є пенсіонеркою. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Копію відповіді позивача на відзив на позовну заяву відповідачем отримано під розпис 26.03.20 р..

30.03.20 р. відповідачем подано заперечення на відповідь позивача на його відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 31.03.20 р., обгрунтоване тим, що на виставлені позивачеві рахунки, орієнтовно, 2 700 грн на місяць на двох фактично проживаючих у квартирі осіб, по спожитих послугах нараховуються за показами обліку споживання таких (за лічильниками). Вартість комунпослуг на 1 особу складає біля 1 300 грн на місяць, що є однією з причин неотримання позивачем субсидії. Він же у квартирі позивача не проживає фактично і комунпослуг у цій квартирі не споживає. Недієздатна підопічна позивача отримує пенсію та ін. соцдопомоги і цими коштами позивач розпоряджається і у т. ч. в інтересах недієздатної як оплату спожитих послуг. Вимога позивача у тій її частині, що він зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання тому, що остання доглядає недієздатну, вважає неправомірними та безпідставними. Особи з інвалідністю 1 - 2 гр. гр., діти - інваліди та їх супроводжуючі мають право безкоштовного проїзду у міському транспорті; особи з інвалідністю 1 - 2 гр. гр. мають 50 % знижку по оплаті ліків за рецептом. Покликаючись на ст. 205 СК України, зазначає, що позивач отримує пенсію, соцдопомогу по догляду за інвалідом, в інтересах інваліда отримує пенсію якою, як і допомогою останньої - розпоряджається, при цьому підопічна має пільги, що зменшує витрати позивача по утриманню підопічної. Позивач також отримала в дар нерухоме майно, що унеможливило отримання субсидії. Він же має несталий доход, має на утриманні 2 - х непрацездатних членів сім`ї, сплачує аліменти, по сплаті яких через несталість доходу та наявність на утриманні членів сім`ї виникає заборгованість. Розмір його частки у нерухомому майні настільки малий, що він одноосібно не може цим майном розпорядитись чи отримувати інші доходи. Вважає, що позивач не довела факту потреби у матеріальній допомозі. Просить у задоволенні позову відмовити.

Копію заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив на позовну заяву позивачем отримано під розпис 02.04.20 р..

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

За змістом ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд зауважує, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків.

До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як слідує з копії паспорта позивача серії НОМЕР_1 , вона є ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає у АДРЕСА_3 з 08.10.03 р. по даний час.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_7, виданого на ім`я позивача 25.09.14 р., остання є пенсіонером за віком та згідно з копією довідки про доходи № 1797 2577 1975 1970 , виданої УПФ України 27.01.20 р., позивач за період з серпня 2019 р. по січень 2020 р. отримала у загальній сумі 9 512 грн пенсії за віком.

Таким чином ту обставину, що позиває є непрацездатною, суд вважає доведеною належними та допустимими доказами у справі.

Та обставина, що відповідач є рідним сином позивача, стверджується копіями: свідоцтва про народження ОСОБА_2 , батьками якого зазначені: ОСОБА_9 та ОСОБА_1 ; свідоцтва про одруження ОСОБА_11 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого останній було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Суд враховує, що, як стверджується копією свідоцтва про смерть від 24.09.19 р., чоловік позивача - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ковелі Волинської області.

Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 12.07.12 р., що набрало законної сили 23.07.12 р., та копії ухвали цього ж суду від 02.08.12 р. про виправлення описки у судовому рішенні, що набрала законної сили 08.08.12 р., у цивільній справі № 0306/4 295/2012 провадження № 2 - о/0306/106/2012 за заявою ОСОБА_1 про встановлення опіки над фізичною особою, визнаною недієздатною, стверджується, що, дійсно, дочку позивача у розглядуваній справі - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - за рішенням Горохівського райсуду Волинської області від 29.11.05 р. було визнано недієздатною; батько останньої - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_1 було призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8.

Та обставина, що ОСОБА_13 є непрацездатною, стверджується також копією Витягу з акта огляду НОМЕР_3 від 31.01.04 р..

Таким чином підстав для залучення дочки позивача до участі у розгляді справи в якості співвідповідача немає і при вирішенні спору суд приймає до уваги, що крім відповідача позивачеві немає до кого звернутись з розглядуваним позовом.

Позивач є опікуном недієздатної ОСОБА_13 та, згідно з листом Ковельського ВОГ УОГ ГУ ПФ України у Волинській області № 0 300 - 0 307 - 7/8 958 від 13.04.20 р., позивач одержує пенсію по втраті годувальника (є опікуном над недієздатною) і отримує пенсію в розмірі 1 638 грн.

Аналізуючи наявність потреби позивача в отриманні матеріальної допомоги, суд враховує, що позивач також з 01.01.20 р. отримує соціальне забезпечення від держави у розмірі, що за станом на 01.01.20 р. становить 1 638 грн та відповідає розмірові прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого державою для такої категорії осіб, до яких відноситься позивач, згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік».

Як стверджується копією будинкової книги серії НОМЕР_8 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у АДРЕСА_3 ; копії свідоцтва про право власності на житло від 21.06.04 р., сторони, поряд з іншими особами є співвласниками вказаної вище квартири та значаться проживаючими у ній спільно з недієздатною ОСОБА_13 , а всього - 3 - є осіб.

Крім того відповідно до копії договору дарування частки у праві власності на квартиру від 05.09.19 р.; копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180136091 від 06.09.19 р., позивачеві було подаровано ј часту у праві спільної часткової власності на АДРЕСА_3 .

Як стверджується копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 16.11.10 р. у цивільній справі № 2 - 1 908/10 за позовом ОСОБА_2 , опікуна ОСОБА_13 у її ж інтересах, до ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про визнання права власності, що набрало законної сили 27.11.10 р.; копією Витягу про державну реєстрацію прав № 28960168, виданого 09.02.11 р. КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», дійсно, відповідач та ОСОБА_13 , серед інших, є власниками, відповідно, 3/27 та 7/27 часток у АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті їх бабусі - ОСОБА_17 ..

Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 23.05.11 р. у цивільній справі № 2 - 622/11 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_18 як опікуна ОСОБА_13 у її ж інтересах, до ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про встановлення порядку користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні ним; вселення у квартиру, що набрало законної сили 08.07.11 р. відповідач та ОСОБА_13 були вселені у АДРЕСА_2 .

Таким чином судом встановлено, що сторони мають у власності нерухомість: позивач з 05.09.19 р. є власником Ѕ частки у АДРЕСА_3 ; відповідач же є власником ј частки у праві власності на цю ж квартиру, та 3/27 часток у АДРЕСА_2 .

У квартирі АДРЕСА_3 проживаючими значаться сторони та недієздатна підопічна позивача - співвласник цієї ж квартири - недієздатна ОСОБА_13 , яка за законом має проживати фактично спільно з позивачем як її підопічна.

Тому суд вважає, що з наявних у власності сторін часток у вказаній вище нерухомості жодна із сторін не може здобувати додаткового доходу до свого бюджету. Так позивач з підопічною проживає у квартирі, Ѕ частка якої належить їй, а ј частка - відповідачеві. Частка, належна відповідачеві у АДРЕСА_2 , є досить незначною.

Відповідно до копії повідомлення про призначення субсидії на ЖП до особової справи № 185567 від 17.01.20 р., копії Витягу з протоколу № 1 засідання такої комісії від 16.01.20 р., за рішенням комісії УСЗН від 16.01.20 р. позивачеві, дійсно, відмовлено у призначенні субсидії з тих підстав, що є працездатні, у яких відсутні доходи.

Оскільки позивач та інший член її сім`ї - недієздатна ОСОБА_13 не є працездатними, працездатним та таким, що значиться проживаючим у АДРЕСА_3 є лише відповідач.

Доводи відповідача про те, що позивачеві було відмовлено у наданні субсидії у зв`язку із отриманням в дар частки у квартирі, не знайшли свого ствердження в суді.

Разом з тим суд зауважує, що доводи позивача на обґрунтування своїх вимог про те, що вона не змогла отримати субсидію з огляду на реєстрацію у квартирі відповідача, який там фактично не проживає; як і доводи відповідача про те, що він фактично проживає за іншою адресою, що не співпадає з адресою місця реєстрації його місця проживання, а тому не використовує комунпослуги, що надаються у АДРЕСА_3 , та витрати на які несе позивач, не можуть бути судом покладені в основу висновку при вирішенні спору, що врегульовується положеннями СК України, а не ЖК України.

Аналізуючи доводи позивача, суд приходить до висновку, що вона звернулась із розглядуваним позовом до суду, серед іншого, і з тих підстав, що з причини реєстрації працездатного непрацюючого відповідача у тій квартирі, де проживає вона та її непрацездатна дочка, отримати держсубсидію вона не має змоги.

Однак суд зауважує, що підставою до закладення такого виду позову є те, що матір є непрацездатною, а її доход з огляду на розмір об`єктивних необхідних витрат унеможливлює її гідне існування. А позивач, надавши суду докази про розмір її пенсії, наявність у її власності нерухомості, разом з тим, не надала суду доказів розміру її об`єктивних необхідних витрат, пов`язаних з, наприклад, її утриманням, лікуванням, утриманням житла, лікуванням її підопічної тощо. Тому суд позбавлений можливості порівняти доходи та витрати позивача та зробити висновок про те, чи, дісно, є вона потребуючою матеріальної допомоги з боку її сина.

Та обставина, що на утриманні відповідача є троє осіб: непрацездатна дружина та двоє неповнолітніх дітей - стверджується нижче наведеними письмовими доказами, наданими суду відповідачем.

Так з копії постанови заст. нач. В ДВС Ковельського МРУЮ від 20.02.13 р. про відкриття виконавчого провадження № ВП 36681283 слідує, що відповідач є платником аліментів на користь ОСОБА_19 на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 700 грн щомісячно з 20.10.12 р. і до досягнення цією дитиною повноліття.

Суд також враховує, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 30.03.17 р.; копії свідоцтва про народження, виданого 23.05.17 р., відповідач одружився з ОСОБА_5 , 87 р. н., та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна дитина - дочка ОСОБА_4 ..

Таким чином на дату закладення розглядуваного позову відповідач має на утриманні 3 - є осіб: двох неповнолітніх дітей від двох шлюбів та непрацездатну дружину, яка доглядає за дитиною віком до 3 - х років.

Суд також враховує, що відповідач не значиться проживаючим спільно із своєю дружиною та спільною малолітньою дочкою - ОСОБА_4 , 17 р. н., що стверджується копіями довідок № № 741, 194 від 10.03.20 р., виданих РЖКП - 1 (м. Ковель Волинської області).

Тому, оцінюючи матеріальний стан відповідача, суд враховує його юридично - правовий обов`язок по утриманню належної йому власності, відсутність у нього такого обов`язку по утриманню тієї квартири, де він фактично без реєстрації мешкає, тобто, у квартирі, що є у співвласності його дружини та третіх осіб.

Копія наданого відповідачем договору № 1/4 665 від 20.04.12 р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не тільки не містить даних про того споживача, який є стороною такого договору, а і укладений до його шлюбу з ОСОБА_5 ; не містить будь - яких відомостей про відповідача як мешканця квартири, щодо якої цей договір укладений. А тому такий договір до уваги судом при вирішенні спору взятий бути не може.

Таким чином суд вважає доведеними ті обставини, що позивач є непрацездатною, отримує мінімальний розмір пенсії, має частку у нерухомості (квартирі), несе, безсумнівно, витрати на своє утримання та утримання житла, інші витрати, доказів про розмір яких вона суду, однак, не надала, не довівшти, таким чином, що потребує матеріальної допомоги від свого сина - відповідача у справі.

Відповідач є її рідним сином. Останній є працездатним, однак, не працює; має на утриманні 3 - х осіб та є платником аліментів за рішенням суду у розмірі 700 грн щомісячно на утримання однієї із своїх дітей; має дві різні частки у нерухомості (двох різних квартирах).

Сторони не мають можливості використання належної кожному з них нерухомості з метою отримання доходу і доказів протилежного суду не надано.

Доказів того, що позивач має інші джерела доходу чи нерухомість, з якої може отримувати доход, відповідачем також суду не надано.

Обставин, передбачених чинним СК України, з врахуванням яких відповідач як син підлягав би звільненню судом від обов`язку утримувати позивача як матір, не встановлено.

Однак, зважаючи на вище наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 209, 280, 281, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. 202, 204, 205 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_5 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт серії НОМЕР_6 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк