Справа № 306/1730/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуга С.Д., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 від імені якої діє адвокат Кульчицький Олександр Сергійович на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області, ухваленого 24 жовтня 2019 року головуючим суддею Вінер Е.А. у справі за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

ОСОБА_2 в інтересах сина ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування позову посилається на те, що 19 лютого 2016 року водієм ОСОБА_3 було здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 помер. 18 лютого 2019 року представник позивача звернувся до Моторно транспортного страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування. 11 травня 2019 року Моторно транспортне страхове бюро України повідомило позивача, що транспортний засіб марки Toyota Venza застрахований у страховій компанії ПрАТ «СК Провідна». 20 травня 2019 року надіслано лист до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату суми страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди. Проте 04 липня 2019 року відповідачем було відмовлено у виплаті в зв`язку з пропуском трирічного строку. Вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування безпідставною та такою, що порушує право позивача на відшкодування. Зазначає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, яка обчислюється в залежності від мінімальної заробітної плати, встановленої на дату дорожньо-транспортної пригоди. В зв`язку з наведеним просила стягнути з відповідача 66144 гривень страхового відшкодування.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.10.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням представник позивача адвокат Кульчицький О.С. оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування. Звертає увагу на те, що позивач та його представник отримали постанову слідчого про закриття кримінального провадження лише у серпні 2019, і лише з даної постанови дізналися, що у довідці про ДТП була помилка у номерному знаку автомобіля «Тойота Венза». Посилається на те, що відповідач знав про страхову подію так як виплатив страхове відшкодування водію ТЗ, а отже у страховика була можливість перевірити всі обставини настання страхового випадку, визначити розмір збитків та виплатити потерпілим кошти.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у страховика не виникло обов`язку сплачувати страхове відшкодування, і крім того позивачем пропущено трирічний строк для звернення щодо виплати страхового відшкодування.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні норми містилися в ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Встановлено, що 19 лютого 2016 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області за № 583 щодо наїзду ОСОБА_3 , який рухався на автомобілі марки «Тойота Венза», д.н.з. НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_4 , який в результаті ДТП, помер.

За вказаним фактом розпочато досудове розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке постановою слідчого від 19 липня 2017 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (а.с.86-89).

У померлого ОСОБА_4 залишився неповнолітній син ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 (а.с.15, 16).

18.02.2019 представником ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах ОСОБА_2 , як законного представника ОСОБА_1 , подано заяву до МТСБУ про виплату страхового відшкодування відповідно до статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.13, 14).

Листом від 11.05.2019 МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що відносно транспортного засобу Тойота Венза», д.н.з. НОМЕР_1 , укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ «СК «Провідна» (а.с.30).

20 травня 2019 року представником ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах ОСОБА_2 , як законного представника ОСОБА_1 , подано заяву до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування відповідно до статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.33, 34).

Листом ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» від 04 липня 2019 року відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки заява була подана зі спливом трьох річного строку з дати скоєння дорожньо-транспортної пригоди (а.с.35).

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 6 цього Закону визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно п. 32.1 ст. 32 Закону, страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільноправової відповідальності відповідно до закону.

Отже, у страховика виникає обов`язок виплатити страхове відшкодування лише у випадку настання цивільно-правової відповідальності застрахованої особи.

Загальними підставами для настання цивільно-правової відповідальності є: наявність шкоди, протиправність поведінки, причинно-наслідковий зв`язок та вина. В силу приписів ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від наявності вини заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягають лише наявність шкоди, протиправність поведінки, причинно-наслідковий зв`язок, і обов`язок доведення даних обставин покладається на позивача.

Водночас, як уже було вищезазначено, кримінальне провадження щодо даної дорожньої транспортної пригоди 19 липня 2017 року закрито з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вказана постанова слідчого є чинною, відомостей про їх скасування прокурором чи слідчим суддею матеріали справи не містять.

Даною постановою слідчого від 19.07.2017 констатовано відсутність протиправності поведінки водія ОСОБА_3 під час ДТП, яка мала місце 19.02.2016, що виключає його цивільно-правову відповідальність.

Отже, у ПрАТ «СК «Провідна», згідно положень Закону, не виникає обов`язку щодо виплати страхового відшкодування.

Також, відповідно до ст. 37.1.4 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування регламентної виплати є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньотранспортної пригоди.

Суд першої інстанції вірно зазначив у своєму рішенні, що страховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати у разі не подання заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньотранспортної пригоди.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що про наявність порушеного права ПрАТ «СК «Провідна» позивач дізнався лише після звернення до МТСБУ у травні 2019 році, оскільки такий висновок суперечить нормам ст. 37 вказаного Закону, яка чітко визначає початок строку - з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Цей строк є присічним і поновленню не підлягає.

Не звернення до Страховика в строк, більшим за три роки, призвів до неможливості ПрАТ «СК «Провідна» самостійно встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання. При цьому недоречним є посилання апелянта на те, що страховик знав про страховий випадок, оскільки ним було здійснено виплату водію ТЗ «Тойота Венза», оскільки це не підтверджено жодними доказами.

Та оскільки позивач не виконав дій, визначених Законом для здійснення свого права, а тому відсутні правові підстави для отримання страхового відшкодування та задоволення позову.

Щодо посилання апелянта на приписи законодавства, яке регулює захист прав дитини, то таке є безпідставним, так як воно не регулює правовідносини пов`язані з відшкодуванням шкоди та виплатою страхового відшкодування.

Таким чином, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з встановленого та керуючись приписами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 від імені якої діє адвокат Кульчицький Олександр Сергійович, залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 24 жовтня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 25 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді