Житомирський апеляційний суд
Справа №935/2216/19 Головуючий у 1-й інст. Янчук В.В.
Категорія 96 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,
суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу №935/2216/19 за матеріалами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту отримання захворювання під час виконання службових обов`язків, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2019 року ОСОБА_2 , яка постановлена у м. Коростишеві,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 у порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить встановити факт того, що під час проходження військової служби у Збройних силах України з травня 1979 року по жовтень 1980 року він отримав захворювання під час виконання службових обов`язків. Встановлення факту необхідне для подальшого визначення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Свою заяву обґрунтовує тим, що у зазначений період проходив військову службу в Збройних силах України, де отримав травму у вигляді пошкодження діаграми вираженої плевральної шварти, правий купол легені в подвіжності обмежень, внаслідок чого був звільнений в запас по хворобі. Згідно історії хвороби його захворювання пов`язано з проходженням військової служби, але не при виконанні службових обов`язків, з чим він не погоджується. З метою визначення статусу «особи з інвалідністю внаслідок захворювання одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків)» у листопаді 2019 року звернувся до управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації із заявою, в якій просив надати йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни. На свою заяву отримав відмову, в якій зазначено, що у зв`язку із тим, що 18 липня 2013 року йому довічно встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби, він не підпадає під дію жодного пункту ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Із такою відмовою не погоджується, оскільки захворювання отримав під час проходження військової служби саме під час виконання службових обов`язків.

Ухвалою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2019 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу про відмову у відкритті провадження скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Наполягає, що його заява про встановлення факту отримання ним захворювання під час виконання службових обов`язків, має розглядатися саме у порядку цивільного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суддя суду першої інстанції виходив із того, що чинним законодавством України визначено порядок встановлення факту отримання захворювання, травм (поранення) при виконанні обов`язків військової служби, що виключає можливість встановлення такого факту в судовому порядку в порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша ст.293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга ст.315 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується та судом установлено, що призовною комісією при Коростишівському районному військовому комісаріаті Житомирської області ОСОБА_1 був призваний на дійсну військову службу і направлений у частину 19 травня 1979 року. Наказом в/ч НОМЕР_1 від 03 жовтня 1980 року №265 ОСОБА_1 звільнений у запас по хворобі. Зазначене підтверджується відповідними записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 , копія якого приєднана до матеріалів справи (а.с.10 та зворот).

У свідоцтві про хворобу від 12 вересня 1980 року №625 військово-лікарська комісія дійшла висновку про непридатність ОСОБА_1 до військової служби у мирний час, придатність до нестройової служби у військовий час (а.с.12 та зворот). У свідоцтві зазначено діагноз: правосторонній екссудативний плеврит туберкульозної етиології, захворювання отримано в період проходження військової служби.

Депутатом Коростишівської міської ради Буханевичем Ю.Л. у присутності двох свідків 05 грудня 2019 року складено акт (про встановлення факту, події) №2291, у якому йдеться про те, що ОСОБА_1 у 1979-1981 роках проходив службу в Збройних силах Радянського Союзу, де під час виконання службових обов`язків (заправляв ракету) отримав травму у вигляді отруєння; після отримання травми був госпіталізований, де МСЕК безстроково встановлена друга група інвалідності; посадові особи військової частини встановленої форми акта про нещасний випадок не склали, даний факт приховали від вищого керівництва; після проведеного лікування ОСОБА_1 був демобілізований з Збройних сил Радянського Союзу; даний факт підтверджують свідки (а.с.13).

Копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №109143 підтверджується, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 11 травня 2018 року безтерміново, причина інвалідності захворювання, отримане в період проходження військової служби (а.с.11).

У листі головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11 жовтня 2019 року ОСОБА_1 роз`яснено, що пенсія йому призначена по ІІ групі інвалідності, захворювання отримане в період проходження військової служби, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.8).

Відповідно до листа Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 20 серпня 2013 року №2568 свідоцтво про хворобу військовослужбовця є основним документом військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, де зазначені діагноз, ступінь придатності до військової служби і причинний зв`язок захворювань (поранень, контузій, травм) і ніхто не має права вимагати від колишнього військовослужбовця додаткових рішень з них питань (а.с.9). У листі також зазначено, що формулювання причинного зв`язку захворювання «Захворювання отримане в період проходження військової служби» і «Захворювання пов`язане з проходженням військової служби» - тотожні, а тому додаткового рішення з причинного зв`язку захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 не потребується.

Згідно із частиною першою ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Частиною другою зазначеної статті визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: 1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; 2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами; 4) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних: у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання. Дія абзацу третього цього пункту не поширюється на осіб, засуджених за злочини проти основ національної безпеки України та злочини проти громадської безпеки. Зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб - за висновком медико-соціальної експертизи, для осіб віком до 18 років - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; 5) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Другої світової воєн або стали особами з інвалідністю із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки; 6) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року; 7) учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах; 8) осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941-1945 років і стали особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; 9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; 10) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (далі - Революція Гідності), та які звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року. Абзац перший цього пункту не поширюється на працівників міліції, осіб, які проходили службу в правоохоронних органах спеціального призначення, військовослужбовців внутрішніх військ, Збройних Сил України та інших військових формувань, які отримали інвалідність внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з подіями Революції Гідності. Участь осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, у Революції Гідності та отримання ними під час Революції Гідності поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я встановлюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Зв`язок інвалідності з пораненнями, каліцтвом, контузією чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманими особами, зазначеними в абзаці першому цього пункту, під час участі у Революції Гідності, встановлюється за результатами медико-соціальної експертизи в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України; 11) військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; 12) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів; 13) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами. Підставою для надання особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є (але не виключно): а) клопотання про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни керівника добровольчого формування, до складу якого входила така особа. До клопотання додаються документи, що підтверджують участь особи в антитерористичній операції, або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які спільно з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, або особи з інвалідністю внаслідок війни, або учасника війни відповідно до цього Закону; б) довідка керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; в) довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності; 14) осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність) та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Порядок надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої цієї статті, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із листом управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області від 06 листопада 2019 року №1070 ОСОБА_1 не підпадає під дію жодного пункту статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому встановити йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення немає підстав (а.с.4-7).

Не погоджуючись із відмовою управління праці та соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, останній має право оскаржити таку в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород (п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком судді суду першої інстанції про те, що встановлення факту того, що під час проходження військової служби у Збройних силах України з травня 1979 року по жовтень 1980 року ОСОБА_1 отримав захворювання під час виконання службових обов`язків, не підлягає судовому розгляду. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене вище, ухвала судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому така залишається без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2019 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 24 лютого 2020 року.