Справа № 464/3441/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/3295/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Копняк С.М., Мікуш Ю.Р.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за договорами позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись в суд із позовною заявою, у якій просять стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на їх користь борг за договорами позики у розмірі 118 225 доларів США, що станом на 10 квітня 2017 року становить у розмірі 3543203,25 грн; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що починаючи з 2011 року ОСОБА_7 постійно позичав у них грошові кошти для розвитку бізнесу. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Спадкоємцями першої черги є відповідачі, які у досудовому порядку відмовились повернути позичені кошти. У відповідності до ст. ст. 1281, 1282 ЦК України просять позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21 серпня 2019 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за договорами позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за договорами позики у розмірі 118225 доларів США, що станом на 10 квітня 2017 року становить у розмірі 3543203,25 грн, у межах вартості спадкового майна у розмірі 343333/ триста сорок три тисячі триста тридцять три/ гривні 33 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 775,20 грн.

В решті частини позовної вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за договорами позики у розмірі 118225 доларів США, що станом на 10 квітня 2017 року становить у розмірі 3543203,25 грн відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що вартість спадкового майна яке ним успадковано становить 343333 (триста сорок чотири тисячі триста тридцять три) грн. 33 коп., та вказаною сумою обмежується його відповідальність як спадкоємця.

Крім того зазначає, що згідно ч. 1 ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства, а отже, він зобов`язаний задовольнити вимоги всіх кредиторів виходячи з вартості спадкового майна пропорційно до сум вимог, що належать кожному кредитору.

В той же час вказує, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2019 року по цивільній справі № 464/8307/17 стягнуто з нього в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 05 квітня 2013 року № 1/1369801 у розмірі 56847,39 грн, з яких: з яких: 45696,83 грн заборгованість по тілу кредиту, 3569,48 грн. - заборгованість по відсотках, 7581,08 грн -заборгованість по комісії.

Звертає увагу суду, що з врахуванням суми яка стягнута оскаржуваним рішенням та рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14.08.2019 року по цивільній справі № 464/8307/17 загальна сума стягнення з нього становить 400 180,72 грн., що перевищує ліміт моєї відповідальності та суперечить приписам ч. 1 статті 1282 ЦК України.

Просить змінити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21.08.2019 року зменшивши розмір стягнення з мене на користь позивачів заборгованості до 286 485,94 грн.

13 лютого 2020 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_8 В та ОСОБА_4 ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи те, що заявником не долучено жодних доказів на підтвердження предмет спору, складність справи, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання та проводити розгляд справи без участі ОСОБА_9

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 надав наступні розписки позивачам:

« … 28 квітня 2011 року позичив у ОСОБА_4 суму грошей 10000 доларів США та 500 доларів США до кінця року. Зобов`язуюсь віддати вчасно»;

« … 26 серпня 2011 року позичив у ОСОБА_4 суму грошей 10000 доларів США, термін позики до 31 грудня 2011 року»;

« … 11 жовтня 2011 року позичив у ОСОБА_4 суму грошей 7000 доларів США та 350 доларів США. Зобов`язуюсь віддати всю суму»

«…14 серпня 2012 року позичив у ОСОБА_10 суму грошей 55500 доларів США, терміном на один рік. Зобов`язуюсь повернути вчасно…»;

«… 25 квітня 2013 року позичив у ОСОБА_4 суму грошей 6000 доларів США та 300 доларів США. Зобов`язуюсь віддати вчасно»;

«… 28 лютого 2013 року позичив у ОСОБА_4 суму грошей 1500 доларів США та 75 доларів США. Зобов`язуюсь віддати вчасно»;

«… 09 серпня 2012 року позичив у ОСОБА_4 суму грошей 10000,00 доларів США, терміном на три місяці. Зобов`язуюсь повренути вчасно»;

« …18 червня 2012 року позичив у ОСОБА_4 суму грошей 6000,00 доларів США, терміном на три місяці. Зобов`язуюсь віддати вчасно»;

«… 13 лютого 2013 року позичив у ОСОБА_4 суму грошей 10000 доларів США та 500 доларів США. Зобов`язуюсь віддати вчасно до 31.12.2015».

Загальна сума позичених ОСОБА_7 грошових коштів становить 118225 доларів США.

Відповідно до угоди від 22 січня 2014 року складеної ОСОБА_7 сума позичених коштів у сім`ї ОСОБА_10 та ОСОБА_4 вказана у розписках, які написані до укладення даної угоди. Цю суму гарантував ОСОБА_7 повернути об`єктом нерухомого майна кафе-бар «7», за адресою АДРЕСА_1 , який на день укладення угоди перебував у заставі банку, після закриття кредиту (а.с. 18).

Дані обставини встановлені із договорів позики копії яких долучено до матеріалів справи. Оригінали розписок оглянуті у судовому засіданні та повернуті стороні. У матеріалах справи залишені копії розписок засвідченні суддею (а. с. 8-18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 ОСОБА_12 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 198)

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 475/2016 та свідоцтв про право на спадщину за законом від 31 травня 2018 року спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 за законом є його син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину. Спадщина складається із рухомого майна (автомашини марки «ВАЗ 210994-20») та частини у нерухомому майні (1/3 частини квартири АДРЕСА_2 ) (а. с. 214).

У зв`язку зі невиконання ОСОБА_7 зобов`язань за договором позики, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1216, 1218, 1282 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення позики включаються до складу спадщини.

Так, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у зв`язку із смертю боржника його права і обов`язки за договорами позики перейшли до спадкоємця у відповідності до норм цивільного законодавства.

З матеріалів справи встановлена наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , загальна вартість якого становить 343333,33 грн, з яких: 273333,33 грн вартість 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , що підтверджено договором купівлі-продажу цієї квартири ( а.. с. 183) 70000,00 грн вартість автомашини марки «ВАЗ 210994-20», що підтверджено копією договору купівлі-продажу транспортного засобу (а с. 184) Зазначена вартість спадкового майна стороною відповідача не оскаржувалась, будь-яких обґрунтованих сумнівів у такій вартості немає, а тому приймається судом до уваги, як така що доведена відповідачами у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що розписки містять істотні ознаки, які характерні для договору позики, із їх змісту вбачається укладення договорів позики та вчинення сторонами угоди дій, характерних для такого договору, наявна зобов`язальна умова договору позики для спадкодавця ОСОБА_7 щодо повернення отриманих коштів, та дійшов правильного висновку, що у позивачів наявні правові підстави для покладення на відповідача ОСОБА_1 обов`язку повернення грошових коштів за договорами позики, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачів необхідно стягнути борг за договором позики у розмірі 118225 доларів США, що станом на 10 квітня 2017 року становить у розмірі 3543203,25 грн, у межах вартості спадкового майна 343333,33 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2019 року по цивільній справі № 464/8307/17 стягнуто з нього на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 05 квітня 2013 року № 1/1369801 у розмірі 56847,39 грн. та вважає, що сума боргу за договорами позики, яка підлягає до стягнення в межах справи, що переглядається повинна бути зменшена до 286 485 грн. 94 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із додаткових пояснень представника відповідачів ОСОБА_9 скаржнику було відомо про те, що в провадження Сихівського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа №464/8307/17 за позовом ТОВ ФК «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики (а.с. 178-179), однак рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2019 року в межах розгляду даної справи не подавалося та не було предметом дослідження в суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено винятковість випадку та неможливість подання до суду першої інстанції вказаних доказів з причин, що не залежали від нього у розумінні ч. 3 ст. 367 ЦПК України, відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2019 року по цивільній справі № 464/8307/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 05 квітня 2013 року № 1/1369801 у розмірі 56847,39 грн. не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Копняк С.М.

Мікуш Ю.Р.