465/6470/20
2-з/465/133/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

"16" листопада 2020 р.

Суддя Франківський районний суд м. Львова Марків Ю.С. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 23599,10 грн.

Позивач також подав до суду заяву про забезпечення позову. Заяву мотивує тим, що 08.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис за №22109, яким запропоновано звернути з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №847/7538DCLRKPT від 23.07.2014 року, укладеним між ним та ПАТ "Платинум Банк". Про вказаний виконавчий напис він дізнався лише тоді, коли отримав лист від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича з постановою про відкриття виконавчого провадження. Враховуючи незаконність, як вказує ОСОБА_1 , вказаного виконавчого напису, ним було подано позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Станом на день подання заяви, оспорюваний виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. та щомісяця з нього стягуються кошти на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд". Відтак, вважає, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому, на його думку, необхідно зупинити стягнення за виконавчим написом №22109 від 08.07.2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. до вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України, сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Пункт 6 ч.1 ст.150 ЦПК України визначає, що позов може забезпечуватись шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Так, судом встановлено, що предметом спору між сторонами є виконавчий напис, який вчинений приватним Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 23599,10 грн.

Як вбачається із матеріалів заяви, між сторонами існує спір, позивач заперечує факт безспірності заборгованості, зокрема, як розміру самої заборгованості, так і правомірності стягнення з позивача заборгованості.

З метою забезпечення виконання рішення суду представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити виконання судового рішення.

Однак, представником позивача в обґрунтування поданої заяви не наведено суду жодних належних та допустимих доказів чи обставин, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Керуючись роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Наявність самого по собі позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Разом з тим, наявність виконавчого напису нотаріуса не може свідчити, що відбувається процес примусового стягнення заборгованості, оскільки ні до матеріалів позовної заяви, ні до заяви про забезпечення позову позивачем не додано ні листа приватного виконавця, на який покликається позивач, ні копії постанови про відкриття виконавчого провадження, ні будь-яких інших доказів, які б підтверджували таке примусове стягнення.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме містять лише посилання на норми процесуального законодавства, посилання на факт відкриття виконавчого провадження, постанову про відкриття якого до позовної заяви та заяви про забезпечення позову не долучено.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви про забезпечення позову по справіза позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Дані позивача: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Дані відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», місцезнаходження: 01033, м.Київ, вул.Саксаганського, 14 оф.301, .

Суддя Марків Ю.С.