Провадження № 2-р/760/3/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Олех Ю.М.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

відповідача 1- ОСОБА_3

представника відповідача 1- ОСОБА_4

відповідача 2- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року, а саме:

- зазначити, що під поняттям внести зміни в актовий запис до актового запису № 683 від 25 березня 2014 року про народження дитини, складеного Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві, та зазначення в графі «батько» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відомостях про прізвище, ім`я, по-батькові дитини зазначити « ОСОБА_6 » мається на увазі:виключити з актового запису № 683 від 25 березня 2014 року про народження дитини, складеного Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві відомості про ОСОБА_3 як про батька з графи «батько», натомість зазначити в графі «батько» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з графи «прізвище, ім`я, по-батькові дитини» виключити « ОСОБА_6 , натомість в графі «прізвище, ім`я, по-батькові дитини» зазначити « ОСОБА_6 ».

Посилається на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року бу задоволений його позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , 3-я особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Визнано його батьком дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої ОСОБА_5 .

Внесено зміни до актового запису № 683 від 25 березня 2014 року про народження дитини, складеного Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві, вказана інформація про нього, як батька дитини.

Постановою Київського апеляційного суду від 4 листопада 2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року залишено без змін.

13 грудня 2019 року він звернувся до Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві із заявою про внесення змін до актового запису про народження дитини.

14 грудня 2019 року Печерський районний у м. Києві відділ РАЦС ГТУЮ у м. Києві надав відповідь про те, що не можуть внести вказані зміни до актового запису, оскільки в рішенні суду не зазначено, що відомості про ОСОБА_3 з актового запису про народження дитини підлягають виключенню, і їм незрозуміло, що поняття «внести зміни» розуміє під собою за логікою поняття «виключити попередній запис і внести новий».

За таких обставин просить задовольнити заяву.

Заявник та його представник, а також відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні заяву підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник проти роз`яснення рішення суду заперечували.

Посилалися на те, що заява позивача не є заявою про роз`яснення судового рішення, а є вимогою, яка мала бути заявлена при зверненні до суду, виходячи з предмету позову.

Оскільки така заява не була предметом розгляду суду, вважають, що для виключення відомостей з актового запису про народження дитини позивач має звертатися до суду з новим позовом, а не з заявою про роз`яснення судового рішення.

Крім того, позивач не оскаржував дій органу РАЦС при виконанні рішення суду.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року був задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , 3-я особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Визнано ОСОБА_1 батьком дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої ОСОБА_5 .

Внесено зміни до актового запису № 683 від 25 березня 2014 року про народження дитини, складеного Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві, вказано в графі «батько»- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відомостях про прізвище, ім.»я, по батькові дитини зазначено « ОСОБА_6 ».

Постановою Київського апеляційного суду від 4 листопада 2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва залишено без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

В ч. 1 ст. 22 Закону зазначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Листом Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 11/17.8-52 від 14 грудня 2019 року на заяву позивача про виконання рішення суду було повідомлено, що рішенням суду не врегульовано питання про виключення відомостей про ОСОБА_3 , як батька дитини, з актового запису про її народження, а тому рекомендовано звернутися з цього приводу до суду за роз`ясненнями.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно з п. 2.14 Правил підставою для внесення відповідних відміток в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є:

- рішення суду про усиновлення (удочеріння), про позбавлення або поновлення батьківських прав, про розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним, поновлення шлюбу після його розірвання у випадку, передбаченому статтею 118 Сімейного кодексу України, анулювання актових записів цивільного стану, у яких зазначено про необхідність проставлення відмітки у відповідному актовому записі цивільного стану, визнання розірвання шлюбу фіктивним;

- висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису про шлюб;

- висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про анулювання актового запису цивільного стану;

- актовий запис про розірвання шлюбу.

В пункті 1.15 Правил зазначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Позивач та його представник у судовому засіданні зазначили, що відділ РАЦС виконувати рішення суду не відмовився, однак просить роз`яснити його, а саме: яким чином має діяти щодо запису про особу, записану батьком дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду, не просив виключити відомості про відповідача, як батька дитини, з актового запису про її народження.

Представник позивача зазначила, що при зверненні до суду та підготовці документів виходила з того, що позовна вимога про внесення змін до актового запису про народження дитини та зазначення в ньому позивача, як батька, автоматично тягне за собою виключення відомостей про відповідача, як батька диитини.

Уже сама по собі вимога, з її точки зору, про внесення саме змін до актового запису, свідчить про це, оскільки спору з відділом РАЦС не було і заходи примусового виконання в ньому відсутні.

Вважає, що уже саме по собі формулювання позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини з таким предметом спору має на увазі включення одних відомостей, в даному випадку про батька дитини, та виключення інших відомостей - про особу, записану батьком.

Оскільки спір з приводу виконання рішення суду з органом РАЦС відсутній, оскаржувати дії РАЦС вони не можуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї набули статусу частини національного законодавства.

Відповідно, практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні та має пріоритет у застосуванні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод надмірний формалізм під час вирішення справи суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує гарантоване Конвенцією право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елементу права на справедливий суд.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду.

Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

В Рішенні в справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» Європейський суд зазначив, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі №761/5894/17 від 18 грудня 2018 року, Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Сувора трактовка національним законодавством процесуального правила не повинна позбавляти права на звернення до суду.

Враховуючи викладене вище, предмет спору сторін, відсутність кровного споріднення між відповідачем та дитиною, та відсутність підстав вважати права відповідача порушеними,з урахуванням принципів цивільного судочинства, визначених ст.2 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення заяви та роз`яснення ухваленого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 9,22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» , ст. 49 ЦК України, ст. 271 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

Роз`яснити рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року, а саме: під внесенням змін до актового запису про народження дитини №683 від 25 березня 2014 року, складеного Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно до рішення суду, мається на увазі як зазначення інформації про батька дитини відповідно до рішення суду, так і виключення з нього інформації про особу, зазначену батьком.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21 лютого 2020 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва