Справа № 529/201/20
Провадження № 2/529/89/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Диканський районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Петренко Л.Є.,

секретаря с/з Скрипник Р.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Тарана Р.Ф.,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору найму житла, усунення перешкод у користування власністю та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

18.03.2020 позивачка звернулась до суду з вимогами до відповідачів про усунення перешкод у користування власністю та виселення.

На обґрунтування позову вказує, що є власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , який був придбаний нею, відповідно до договору купівлі-продажу від 26.03.2001, посвідченого державним нотаріусом Диканської державної нотаріальної контори Федорук Г.П. У вказаному будинку на умовах безстрокового найму в 2011 році вона зареєструвала відповідача по справі ОСОБА_2 .

В подальшому, у зв`язку із відсутністю іншого належного їй житла та виниклою потребою проживати у вказаному будинку вона звернулася з письмовою вимогою до відповідачів про звільнення житла протягом трьох місяців, але останні до дня подання позову до суду так і не вчинили ніяких дій, які б свідчили про припинення проживання у належному їй будинку.

Самі ж відповідачі не перебували та не перебувають у родинних відносинах із позивачем, остання через неможливість вільно проживати у належному їй житлі винаймає кімнату у гуртожитку. Тому, позивач просить усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності будинком, шляхом виселення з нього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою судді ОСОБА_4 від 19.03.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

06.04.2020 відповідачами подано відзив на позовну заяву в якому вимоги не визнають та просять у позові відмовити.

07.07.2020 позивачка звернулась з позовною заявою до відповідачів про розірвання договору найму житла.

На підставі розпорядження керівника апарату 09.09.2020 здійснено повторний авторозподіл справ, у зв?язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, головуючим по справі визначено суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою судді ОСОБА_5 від 14.09.2020 справи прийнято до свого провадження.

30.09.2020 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву про розірвання договору найму, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 06.10.2020 об?єднано в одне провадження справи за позовом ОСОБА_1 до відповідачів про розірвання договору найму та усунення перешкод в користування власністю і виселенням.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Таран Р.Ф. свої позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. При цьому позивачка пояснила, що у 2001 році вона купила будинок в АДРЕСА_1 . Певний час вона там проживала, також там проживав її батько ОСОБА_6 . У 2011 році вона проживала разом із донькою у м.Дніпропетровськ і поштою отримала лист від селищної ради з проханням прописати у належному їй будинку в с.Ландарі відповідача ОСОБА_2 , бо останньому не було де жити. Вона погодилась, бо пожаліла ОСОБА_7 , знала його як односельця. Згодом уклала з відповідачем ОСОБА_2 договір найму будинку, згоди на вселення його батька ОСОБА_3 не давала. Ще у 2015 році просила відповідачів виселитися, бо мала намір проживати самостійно, але відповідачі не погодилися, потім у 2019 році письмово повідомляла їх про необхідність виселення, однак результату не було. Тому була змушена звернутися до суду, оскільки тривалий час винаймає кімнату в гуртожитку і іншого житла окрім в с.Ландарі у неї немає. Також позивачка вказала, що дуже давно (рік не пам?ятає) її батько казав, що продав належний їй будинок в с.Ландарі ОСОБА_3 , однак вона особисто згоди на цей продаж не давала, договір купівлі-продажу із відповідачем не оформляла і коштів від нього не отримувала, а тому будь-яких правочинів щодо спірного будинку із відповідачами нею не укладався.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги позивача не визнали. ОСОБА_3 пояснив, що у 2005 році він купив у батька позивачки житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 за 3000 грн. Договір купівлі-продажу не оформлявся, знав що власником будинку є ОСОБА_1 . Проживає у цьому будинку з 2005 року, в 2011 році укладений договір найму із сином ОСОБА_2 , бо йому була необхідна реєстрація місця проживання для отримання пенсії. ОСОБА_1 погодилася на реєстрацію сина у спірному будинку. Вказує, що ним зроблена документація на земельну ділянку, на підставі довіреності позивачки, власним коштом провели ремонт будинку, сплачують за житлово-комунальні послуги. Позивачка повідомляла їх про виселення десь 5 років тому та у 2019 році також отримував лист з вимогою про виселення. Вважає, що вимоги позивачки неправомірні, оскільки він має право на проживання у цьому будинку, бо купив його.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.03.2001, виданого державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Федорук Г.П., зареєстрованим в реєстрі за № 590. Цей житловий будинок позивач придбала у громадянки ОСОБА_8 . Відповідно до витяга з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності позивачка зареєструвала 07.11.2019, іншого житла у власності позивачки немає.

Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 08.11.2019 № 02-35/594, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований з 16.08.2011 як наймач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , року, а ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у цьому будинку без реєстрації місця проживання.

Згідно з договором найму житла № 5 від 01.07.2011, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , останньому надана житлова кімната у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , безоплатно та безстроково. Також у договорі вказано, що договір може бути розірвано по бажанню однієї із сторін до закінчення строку, після попередження не менш як за 15 днів до розірвання договору. Вказаний договір підписаний власником, наймачем та інспектором ВГІРФО.

Як вбачається із довідки та договору найму житлового приміщення, позивачка ОСОБА_1 винаймає для власного проживання житлову кімнату у гуртожитку ПАТ Полтавського автоагрегатний заводу, наразі там і проживає.

Також встановлено, що позивач неодноразово пропонувала усно та письмово відповідачам звільнити житловий будинок, що підтверджується заявою про виселення від 12.11.2019, копіями квитанції, опису конверту, копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Звертаючись до суду з відповідним позовом позивачка обґрунтовує тим, що належне їй на праві власності житло в с.Ландарі має намір використовувати для власного проживання, бо іншого житла у неї не має.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.810 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором найму житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

У договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов`язків щодо користування житлом (ч.1 ст.816 ЦК України).

Наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, мають право за їхньою взаємною згодою та за згодою наймодавця вселити у житло інших осіб для постійного проживання у ньому (ч.1 ст.817 ЦК України та ст..161 ЖК).

Відповідно до ч.3 ст.825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Згідно ст. 158 ЖК УРСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або

без зазначення строку (ст..159 ЖК)

Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім`ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці ( ч.3 ст..168 ЖК)

Згідно ст..169 ЖК УРСР у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Укладений між сторонами по справі договір є договором найму житла, безстроковий, безоплатний. За умовами договору наймачем житла за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , який зареєстрований у цьому житлі як наймач. Згоди на вселення відповідача ОСОБА_3 матеріали справи не містять, останній за вказаною адресою не зареєстрований, що підтверджується довідкою про склад сім?ї та копією паспорта ОСОБА_3 .

Твердження відповідача ОСОБА_3 щодо того, що він купив спірне домоволодіння не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Доказів на такі доводи відповідачами не надано.

Натомість позивачка, як власник будинку, вимагала виселення відповідачів із спірного будинку, що підтверджується заявою, яка направлялась відповідачам. Таких вимог позивачки не заперечують і відповідачі, отже їм було достовірно відомо про те, що ОСОБА_1 бажає розірвати договір найму. Однак на вимогу позивача, останні не звільнили житло, а тому зайняття відповідачами указаного житла є порушенням права позивачки на користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки позивачка в даний час має необхідність у використанні житла для власного проживання, так як іншого житла на праві власності не має, вона завчасно попередила про розірвання договору найму житла наймачів, отже нею дотримано всіх необхідних передумов для розірвання договору найму житла.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону України від 17. 07. 97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність розірвати договір найму житла за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 01.07.2011 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 , усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення відповідачів із вказаного житла без надання іншого житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, суд вважає необхідним звільнити його від обов`язку оплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Тому, судовий збір слід стягнути тільки з відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить витрати: на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст. 137 ЦПК України.

В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Тараном Р.Ф., акт приймання-передачі наданих послуг та розрахунок витрат на правничу допомогу в сумі 3147,75 грн. Тому з відповідачів підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 81, 83, 89, 137, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Об"єднані позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору найму житла, усунення перешкод у користування власністю та виселення задовольнити.

Розірвати договір найму житлового приміщення № 5, що розташований в АДРЕСА_1 , укладений 01.07.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 власністю, а саме житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору в загальній сумі 2520 (дві тисячі п`ятсот двадцять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3147 (три тисячі сто сорок сім) грн. 75 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів через Диканський районний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: с. Ландарі Диканського району Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , с. Ландарі Диканського району Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 23.11.2020

Головуюча: Л.Є. Петренко