ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року

м.Суми

Справа №592/6662/17

Номер провадження 22-ц/816/2042/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради, Орган опіки та піклування Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2020 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухваленого у м. Суми, -

в с т а н о в и в :

19 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , вимоги якого уточнила та просила внести зміни до графіку та порядку побачень відповідача з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожної середи тижня з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та кожної неділі тижня з 11 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. у присутності соціального працівника у громадських місцях та за місцем мешкання дитини.

Позов мотивовано тим, що рішенням суду від 12 січня 2016 року відповідачу встановлено порядок участі у вихованні дочки у формі побачень і спілкування з дитиною кожної п`ятниці з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. суботи за місцем його проживання без присутності матері. Крім того, судовим рішенням надано право батькам змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою та з урахуванням стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. При цьому заявниця вказує, що відповідач систематично не повертає дитину вчасно, здійснює на дочку психологічний тиск, без узгодження забирає дитину з дитячого садочка, безпідставно утримував дочку у себе, не допускаючи матір та соціальних працівників з поліцією. Крім того, під час тривалого перебування у відповідача дочка хворіла на ГРВІ, гострий ринофарингіт, гострий бронхіт, гострий трахеобронхіт, гострий риніт. Також зазначає, що відповідач ухиляється від сплати аліментів.

28 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , вимоги якого уточнив та просив встановити спосіб та порядок його участі у вихованні дочки, а саме: за місцем проживання (перебування) дитини з першого до п`ятнадцятого календарного дня у лютому, квітні, червні, серпні, жовтні та грудні, а також з п`ятнадцятого до останнього дня у січні, березні, травні, липні, вересні та листопаді до досягнення дитиною 14 років. Якщо на вказані дні та місяці припадає відпустка, то дитина проводить її з батьком, а у разі пропуску встановленого графіку з вини заявника періодичність побачень не поновлюється. Також позивач ставить вимогу про обов`язок батьків дитини повідомляти один одного про місцезнаходження дочки щоденно, а батько має право брати участь у вихованні та піклуванні дитини у той час, коли вона перебуває з матір`ю за місцезнаходженням дитини з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. щоденно. Крім того, позивач просив зобов`язати сторін не чинити перешкод один одному у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , закріпити за заявником право на проведення канікул та святкових днів відповідно до запропонованого графіку.

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що мати дитини ОСОБА_1 чинить заявнику перешкоди у побаченнях з дочкою, а її вимоги фактично спрямовані на те, щоб скоротити час побачень батька з дочкою та позбавити ОСОБА_2 права брати участь у вихованні дитини за адресою його місця проживання. Також наводяться обставини вчинення відповідачкою перешкод у побаченнях батька з дитиною у встановлений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року спосіб, вчинення психологічного тиску на дитину.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин у справі, їх недоведеність, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення в частині відмови у задоволенні вимог зустрічного позову скасувати та ухвалити нове судове рішення про їх задоволення у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував інтереси дитини, не усунув перешкоди для її спілкування з батьком та не створив умови для виконання заявником батьківських обов`язків у повному обсязі. Зокрема, на думку заявника, встановлений рішенням суду від 12 січня 2016 року порядок участі батька у вихованні дитини не забезпечує рівність батьків у здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків перед дитиною. Крім того, мати дитини не бажає домовлятись про зміну порядку та часу спілкування з дитиною за взаємною згодою, а у різні способи налаштовує дитину проти батька, тобто чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 не оскаржується, а тому на підставі ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. При цьому зазначає, що заявниця не чинить перешкод батьку у вихованні дочки, а вимоги зустрічного позову фактично зводяться до встановлення періодичного місця проживання дитини з батьком, що не передбачено чинним законодавством. Натомість, рішенням суду від 12 січня 2016 року місце проживання малолітньої ОСОБА_3 визначено з матір`ю, а відповідач приймає участь у вихованні дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_4 , представника служби у справах дітей Сумської міської ради Максименко О.А., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року встановлено ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у формі побачень і спілкування з дитиною кожної п`ятниці з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. суботи за місцем його проживання без присутності матері. Крім того, надано право батькам змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою та з урахуванням стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення.

Іншого порядку побачень з дитиною, аніж визначений зазначеним рішенням суду від 12 січня 2016 року, сторони у справі не досягли.

Обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову, ОСОБА_2 посилався на те, що метою заявленого ОСОБА_1 позову є намагання зменшити час спілкування батька з дочкою, виключивши при цьому можливість проживання дитини разом з батьком у встановлений судом період часу (з п`ятниці на суботу). Таким чином, на думку заявника, позивачка має на меті обмежити участь батька у вихованні дитини лише короткочасними побаченнями.

Перевіряючи дійсність наведених у первісному позові обставин систематичного порушення батьком графіку побачень з дитиною, що мало наслідком звернення як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 до виконавчої служби та поліції (т. 1 а.с. 13-30), суд першої інстанції встановив, що малолітня ОСОБА_3 у період з 31 березня 2017 року по 27 квітня 2017 року проживала з батьком ОСОБА_2 , хворіла у цей період, а батько звертався за медичною допомогою до лікаря, а саме: 01, 06, 14, 15, 19, 21 та 24 квітня 2017 року (т. 1 а.с. 32, 35).

Крім того, судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 завжди повертав дочку ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1 через невеликий проміжок часу. Також у період з 24 квітня 2017 року по 03 травня 2017 року ОСОБА_1 перебувала у лікарні, відповідно, дочка сторін знаходилась у відповідача ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 36).

Висновком Служби у справах дітей Сумської міської ради від 20 квітня 2018 року № 667/27.1-26 щодо визначення способів участі батьків у вихованні малолітньої ОСОБА_5 визначено, що з урахуванням інтересів дитини, ставлення батьків до своїх обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з батьків, віку дитини, стану її здоров`я, з метою відновлення родинних відносин служба вважає за необхідне визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дитини, а саме: призначити систематичні побачення батька з дочкою ОСОБА_3 три дні на тиждень у присутності матері, обумовивши перші побачення з дитиною присутністю іншої особи з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення (т. 2 а.с. 106-108).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що встановлений рішенням суду від 12 січня 2016 року спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею забезпечує рівність батьків у здійсненні своїх прав та обов`язків щодо дитини, повністю відповідає можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримувати від цього достатню кількість виховних заходів та надає можливість батькам піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. Також суд вказав, що визначений судовим рішенням спосіб участі батька у вихованні його дочки може бути змінений у майбутньому як за домовленістю сторін, так і за рішенням суду, якщо цього будуть вимагати інтереси дитини. Суд дійшов висновку, що батьки дитини фактично чинять один одному перепони у спілкуванні з дочкою через невирішений особистий конфлікт.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині судового рішення з наступних підстав.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини 1989 року в усіх діях щодо

дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у п. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошується у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. v. Ukraine», п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», п. 100).

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати

участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.

Як зазначалось вище, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року встановлено ОСОБА_2 порядок участі у вихованні його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі побачень і спілкування з дитиною кожної п`ятниці з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. суботи за місцем його проживання без присутності матері, а також надано право батькам змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою та з урахуванням стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, крім встановленого чіткого графіку побачень батька з дитиною, рішенням суду від 12 січня 2016 року надано право батькам узгоджувати між собою будь-які інші варіанти їх участі у вихованні дитини, але з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я.

На думку апеляційного суду, встановлений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року порядок участі ОСОБА_2 у вихованні його дочки ОСОБА_3 , а також право обох батьків змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою якнайкраще відповідає інтересам малолітньої дитини, збережено принцип рівності прав батьків у вихованні дитини.

В даному випадку існування між сторонами неприязних стосунків утруднює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, однак це не свідчить про вчинення з боку матері перешкод у спілкуванні батька з дочкою та позбавлення його можливості брати участь у її вихованні у порядку, визначеному рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року.

З підстав, заявлених у зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 , змінювати встановлений порядок участі батька у вихованні дитини апеляційний суд за доцільне не вбачає, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, вбачається особистий конфлікт між батьками, наслідки якого негативно впливають на дитину. Зокрема, непорозуміння між батьками щодо тривалості перебування малолітньої ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_2 абсолютно не сприяють якнайкращим інтересам дитини. Водночас, ухвалення судового рішення про встановлення іншого порядку участі батька у вихованні дитини є недоцільним, оскільки виключно на батьках дитини лежить обов`язок

діяти в інтересах своєї дитини, у тому числі відшукування та узгодження часу та способу участі у її вихованні і такий обов`язок не може перекладатись на суд через особисті конфлікти батьків.

Сторони, зокрема і батько дитини, у повній мірі забезпечені можливістю у встановлений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року спосіб реалізовувати свої права і обов`язки виходячи з найкращих інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків.

Реалізувавши передбачене ст. 158 СК України право звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини, ОСОБА_2 отримав висновок Служби у справах дітей Сумської міської ради від 20 квітня 2018 року № 667/27.1-26, у якому запропоновані систематичні побачення батька з дочкою ОСОБА_3 три дні на тиждень у присутності матері з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення (т. 2 а.с. 106-108).

На думку апеляційного суду, запропонований Службою у справах дітей Сумської міської ради спосіб участі батька у вихованні дитини узгоджується з наданим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2016 року правом батьків змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою, а тому у межах даного спору відсутня потреба визначення іншого способу участі батька у вихованні дитини на підставі ст. 159 СК України, тобто у судовому порядку.

Водночас, право ОСОБА_2 на звернення до суду з позовом про визначення іншого способу участі батька у вихованні дитини на підставі ст. 159 СК України не обмежується.

З урахуванням викладеного вище, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог зустрічного позову не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі ст. 89 ЦПК України правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук