Справа № 552/876/20
Провадження №2-о/552/52/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

присяжних - Кібальника В.І., Лисенка А.О.,

секретар судового засідання - Рибальченко О.П.,

учасники справи:

заявник - лікар-психіатр 3-б відділення Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради» Майборода Ірина Володимирівна,

заінтересовані особи:

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

прокурор - Легеньковська Галина Богданівна,

розглянувши цивільну справу за заявою лікаря-психіатра 3-б відділення Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради» Майбороди Ірини Володимирівни про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр 3-б відділення Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева» Майборода І.В. звернулась до суду із заявою про госпіталізацію хворого ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив на стаціонарне лікування у 2-а відділення даної лікарні в порядку примусової госпіталізації 22 лютого 2020 року о 16 год. 50 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД з діагнозом: «Маячний розлад з намірами фізичної розправи». ОСОБА_1 хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивність, нестриманість, погрози фізичної розправи та вбивства). Від добровільної госпіталізації та лікування хворий відмовляється.

Тому лікар просила суд винести рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару.

В судовому засіданні лікар ОСОБА_4 , яка також уповноважена бути представником лікарні в судовому засіданні, заяву підтримала. Пояснила, що лікування ОСОБА_1 можливе лише в умовах стаціонару, оскільки він хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, але від добровільного лікування відмовляється. Тому лікар заяву просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що не вважає себе хворим, тому від лікування в даній лікарні відмовляється.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав. Пояснив, що ОСОБА_1 є його батьком. Останнім часом поведінка батька змінилася, він став агресивним по відношенню до родичів, особливо до матері, якій погрожує вбивством. Тому просив суд прийняти рішення щодо примусової госпіталізації ОСОБА_1 .

Прокурор Легеньковська Г.Б. в судовому засіданні заяву також підтримала, просила її задовольнити, оскільки ОСОБА_1 хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що є небезпечними для оточуючих.

Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив на стаціонарне лікування у 2-а відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева 22 лютого 2020 року о 16 год. 50 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД з діагнозом: «Маячний розлад з намірами фізичної розправи».

Згоди на госпіталізацію хворий не надав, та був направлений на госпіталізацію у ПОКПЛ у примусовому порядку.

23 лютого 2020 року ОСОБА_1 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: «Хронічний маячний розлад з маячними ідеями ревнощів, відношення, отруєння з агресивною поведінкою та погрозами вбивства». Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок якого він вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивність, нестриманість, погрози фізичної розправи та вбивства), лікування означеного тяжкого психічного розладу можливо лише в умовах стаціонару, згоди на добровільне лікування пацієнт не дає, комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, із анамнезу відомо, що начебто в Грузії ОСОБА_1 спостерігався психіатром (зі слів сина), хоча сам пацієнт це заперечує, в даній лікарні та лікарнях психіатричного профілю начебто не лікувався. Як свідчать дані направлення та заяви рідних, пацієнт змінився в поведінці близько місяця потому, коли став погано спати вночі, став дратівливим, агресивним по відношенню до оточуючих, конфліктував з сім`єю, дружиною, перестав виходити з дому, уникав спілкування з оточуючими, виявляв фізичну агресію до рідних, погрожував фізичною розправою, звинувачував рідних у намаганні його вбити. Син близько тижня потому звертався за консультацією до ПОПНД та начебто призначалось медикаментозне лікування, яке позитивного ефекту не мало.

Дана госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стану. Як свідчить заява сина пацієнта « близько місяця тому змінився в поведінці, грубо розмовляє, брутально лається, може кинути тарілку, якщо йому щось не сподобається. Нещодавно до нього приходив його рідний брат, так він почав кидатися до нього з кулаками, вигонив його з дому. Розмовляє сам с собою. Налаштований проти матері, через що її неможна привести додому. Погрожує вбити, порізати. Тим, хто приходить у гості, говорить, що вони хочуть вбити його. Говорить, що родичі замість ліків дають йому наркотики, хочуть вбити його. Агресивний, погрожує розправою: « Резать буду». Замкнутий у собі».

Син хворого - ОСОБА_2 21 лютого 2020 року звернувся до головного лікаря КП «Полтавська обласна психіатрична лікарня імені О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради» з заявою, яка також підтримана ОСОБА_8 (племінник хворого), ОСОБА_8 (брат хворого), ОСОБА_10 (двоюрідний брат хворого), ОСОБА_11 (дружина брата хворого), що посвідчується їхніми підписами.

У даній заяві син просив з огляду на вказані вище факти допомогти з лікуванням ОСОБА_1 (а.с.11).

У приймальному відділенні ПОКПЛ ОСОБА_1 згоди на госпіталізацію не дав, після огляду черговим лікарем приймального відділення ОСОБА_12 згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» був направлений на госпіталізацію у примусовому порядку.

Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

ОСОБА_1 хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивність, нестриманість, погрози фізичної розправи та вбивства).

Зазначене підтверджується зазначеними вище письмовими доказами, а також даними висновку комісії лікарів-психіатрів від 23 лютого 2020 року, згідно якого комісією ОСОБА_1 за результатами огляду встановлений діагноз: «Хронічний маячний розлад з маячними ідеями ревнощів, відношення, отруєння з агресивною поведінкою та погрозами вбивства».

Також, з висновку вбачається, що під час огляду лікарями ОСОБА_1 рухливо непосидючий, внутрішньо напружений, підозрілий, вкрай недовірливий. Весь час відвертає від лікаря обличчя. Правильно виконує інструкції лікаря, але робить це неохоче, вимушено. Під час бесіди активно жестикулює. Достатньо всебічно орієнтований, щодо профілю лікарні був повідомлений лікарем. Доступний мовному контакту. Мова пацієнта прискорена за темпом, не завжди зрозуміла у зв`язку з діалектом, що потребує перепитування та уточнення правильного розуміння пацієнтом слів за запитанням лікаря та навпаки. Мова вкрай прискорена, не по суті. Під час бесіди легко афектується, починає говорити ще більш прискорено та менш зрозуміло, при цьому розмахує руками, нецензурно висловлюється, та постійно повторює: «Зарежу». Вкрай імпульсивний, непередбачуваний в діях, тому огляд проводився в присутності молодшого медичного персоналу відділення. Починає розповідати, що його дружина вже багато років «когда сину було 4 роки», йому зраджує з різними чоловіками. Також починає говорити, що син його зрадив. Що «они хотят меня убить, все время подмешивают наркотики». Зовсім не піддається переконанню. Впевнено розповідає про зради дружини, каже: «Я ее убью». Емоційно неадекватний. Стенічний, вкрай афективно заряджений, хоча агресивності по відношенню до лікаря не проявляє. Настрій нестійкий, не критичний до поведінки та висловлювань. Переконанню не піддається. Категорично заперечує проти госпіталізації та лікування в психіатричному стаціонарі (а.с.10).

Як вбачається з даних направлення ОСОБА_1 лікарем ПОПНД на госпіталізацію в психіатричну лікарню від 21 лютого 2020 року, під час огляду хворий також виказував маячні ідеї відношення на адресу родичів та погрожував фізичною розправою: « Я резать буду». Критики стану немає.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , який хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок своєї хвороби вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, що згідно вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підставою для його примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару.

Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивність, нестриманість, погрози фізичної розправи та вбивства), відсутність його усвідомленої згоди на госпіталізацію, оскільки за медичним призначенням лікування хворого можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.342 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

ОСОБА_1 госпіталізувати в примусовому порядку до психіатричного стаціонару Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради».

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Учасники справи:

заявник - лікар-психіатр 3-б відділення Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради» Майборода Ірина Володимирівна, адреса: м. Полтава , вул . Медична , 1 реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено,

заінтересована особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено,

заінтересована особа - ОСОБА_5 , проживаючий: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено,

прокурор - Легеньковська Галина Богданівна , адреса: м. Полтава, вул. В.Козака, 1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено.

Повний текст рішення виготовлено 25 лютого 2020 року.

Головуючий О.А. Самсонова

присяжні В.І. Кібальник

А.О. Лисенко