КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3883/20
Провадження № 2/552/1272/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2020 року м.Полтава
Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Миронець О.К.
за участі секретаря судового засідання - Рибальченко О.П.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В своїй позовній заяві посилається на те, що з 15.06.2005 року він перебуває у шлюбі з відповідачем у справі. Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. У зв`язку з цим сім`я перестала існувати, мати не займалася вихованням дитини і він разом із дитиною переїхав до своєї матері. Тому просив суд шлюб розірвати та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.
В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася. Судова повістка їй була направлена за місцем її реєстрації, але повернулась без вручення. Відповідно до ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження. Отже, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів.
Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду та просить врахувати інтереси дитини.
Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 17.09.2020 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради.
Відповідно до ухвали від 02.11.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду.
Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.
Судом встановлено, що сторони з 15.06.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На час розгляду справи судом сторони проживають окремо.
Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач наполягає на розірванні шлюбу. На примирення не погоджується. Враховуючи, що позивач з відповідачем миритися не бажає, суд вважає, що на час розгляду справи примирення є неможливим.
При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім`ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім`ю.
Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі.
Тому позовна вимога про розірвання шлюбу є такою, що підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком малолітньої ОСОБА_3 записаний ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконкому від 13.10.2020 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 .
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасники докладають всі зусилля, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.3 Конвенції першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини, суд виходить з інтересів самої дитини, враховуючи малолітній вік дитини. Отже, з урахуванням положень Декларації про права дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини разом з ним, оскільки мати фактично не приймає участі у вихованні та утриманні доньки, тому позов в цій частині підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір в сумі 1681,6 гривень, який сплачено при подачі позову підлягає до стягнення з відповідача.
Керуючись ст.ст. 3, 24, 110 - 112, 161 СК України, ст.ст. 114, 265, 280 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Шлюб, зареєстрований 15.06.2005 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №562 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.
Прізвище чоловіка після розірвання шлюбу - ОСОБА_2 , жінки - ОСОБА_2 .
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1681,6 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_1 , реєстрований АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради, юридична адреса м.Полтава, вул. Міршала Бірюзова Ѕ.

Повний текст рішення складений та підписаний 23.11.2020 року.

Суддя О.К. Миронець