Справа № 740/266/20
Провадження № 2/740/540/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря - Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, про повернення малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить повернути їй малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог писалається на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 листопада 2018 року ухвалено відібрати у неї дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав, та стягнуто аліменти.

Зазначає, що на сьогоднішній день зникли обставини, які були підставою для відібрання у неї дитини. Вона може повністю забезпечувати свою дитину як матеріально, так і шляхом належного виховання, веде добропорядний спосіб життя, спиртні напої не вживає, постійно відвідує дочку та надає їй матеріальну допомогу. Вона кардинально змінила свою поведінку по відношенню до дитини, у зв`язку з чим просить суд повернути дочку.

Сторони подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідач, - і про визнання позову, що є підставою для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні відповідно до ст.200 ЦПК України.

Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24 грудня 2019 року Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.11.2018 вирішено відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її батьків: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителів АДРЕСА_1 , без позбавлення їх батьківських прав. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дитину з кожного у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Дитину влаштовано до прийомної сім*ї.

26.12.2019 на засіданні виконавчого комітету Ніжинської міської ради затверджено висновок виконавчого комітету, як органу опіки та піклування, про те, що малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доцільно повернути матері ОСОБА_1 (рішення №448 від 26.12.2019 «Про розгляд матеріалів комісії з питань захисту прав дитини»).

Письмовими матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді продавця продовольчих товарів з квітня 2019 року та отримую заробітну плату в розмірі 4300 грн щомісяця, пройшла обстеження свого стану здоров`я, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

З довідки Ніжинського МВ ДВС від 14.01.2020 вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 станом на 01.01.2020 відсутня.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 в період після відібрання дочки перестала вживати алкогольні напої, постійно відвідує дитину в прийомній сім*ї, спілкується з нею, надає матеріальну допомогу.

З листа Ніжинського міського центру соціальних служб для сім*ї, дітей та молоді вбачається, що у ОСОБА_1 спостерігається позитивна динаміка: підвищився рівень самооцінки в соціальній ролі матері, має реальні уявлення про можливості і потреби дитини, розуміє хибність своєї поведінки, дотримується здорового способу життя, має можливості для забезпечення потреб дитини та створення належних умов для її життя і розвитку. Після влаштування дитини до прийомної сім*ї продовжувала цікавитися життям, успіхами та здоров`ям дитини. За результатами здійснення соціального супроводу комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 05.08.2019 було вирішено про доцільність поновлення ОСОБА_1 в батьківських правах стосовно малолітньої ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Частиною 1 ст. 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини "К.А. проти Фінляндії" сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків.

В рішенні Європейського суду з прав людини "E.P. проти Італії" зазначено, що передання дитини на піклування зазвичай має вважатися тимчасовим заходом, який має бути припинено, як тільки дозволять обставини, і будь-які заходи щодо здійснення тимчасового піклування мають відповідати кінцевій меті возз`єднання біологічних батьків та дитини.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства " встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.91 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадках, напраклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

На думку Європейського суду з прав людини "... сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібарння її від батьків..." (витяги з п. 50 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року по справі "Савіни проти України ".)

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, навчання, створити належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини ( статті 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може ухвалити рішення про повернення їм дитини.

Аналізуючи зібрані у справі докази, враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 має постійне місце проживання, місце роботи та джерела існування, створила усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та повернення їй малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства», ст. 151, 170 СК України, ст.200, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відібрана згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 листопада 2018 року.

Допустити негайне виконання рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду подається учасниками справи через суд першої інстанції - Ніжинський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова