Єдиний унікальний номер 333/7174/19
номер провадження 2/333/814/20
У Х В А Л А

25 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді - Стоматова Е.Г. за участю секретаря судового засідання Кабанової К.О., представника позивача Шеховцової Н.О., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматова Е.Г. по цивільній справі за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа №333/7174/19 за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

21 лютого 2020 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Стоматова Е.Г., в обґрунтування якої вказано наступне. Головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства (ст.214 ЦПКУ) керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і керується тільки Законом. Всупереч, вище наведеному, суддею були порушенні вимоги ст.43, п.1 ст.177, 182, 185, 187, 193, 214 ЦПКУ, інші. Головуючий чинив психологічний, та моральний тиск у способи, які не передбачені процесуальним кодексом. Доказом, вище наведених обставин, є технічний звукозапис судових засідань 19.02.2020р., 27.01.2020 року. З огляду наведеного, на підставі вимог ч.1, п.5 ст. 36, просить відвід судді Комунарського суду м. Запоріжжя, Стоматову Едуарду Григоровичу задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача заперечувала, щодо заявленого відводу, оскільки відсутні підстави, передбачені ст.. 36,37 ЦПК України.

У судовому засіданні відповідач заяву підтримав, просив її задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд виходити з наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п. 104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, №86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме: суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідність визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності.

В той же час, належні докази, які б підтверджували необ`єктивність та упередженість головуючого - судді розгляді даної справи, відсутні.

Вищенаведені доводи відповідача ОСОБА_1 щодо наявності підстав для відводу головуючому судді пов`язані з незгодою відповідача із процесуальними рішеннями головуючого судді у справі, а також із суб`єктивними уявленнями щодо висловлювань судді у процесі розгляду справи, які в свою чергу стосувалися лише процесуальних питань в рамках чинного ЦПК України.

Виходячи з наведеного, обставини, зазначені в заяві про відвід головуючого судді, не можуть бути підставою для такого, тому враховуючи зміст заяви про відвід, зазначені норми ЦПК України, практику Європейського суду з прав людини, суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відмову в задоволенні заяви про відвід головуючого судді.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 259, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - відмовити.

У відповідності до вимог ст. 353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 29 лютого 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов