Провадження № 22-ц/812/1815/20 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Миколаїв

справа№489/3196/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

переглянувши в апеляційному порядку заяву про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою

ОСОБА_1

до акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз про визнання незаконним та скасування рішення комісії щодо нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» Миколаївгаз на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалену 22 вересня 2020 року суддею Коваленко І.В. в приміщенні цього ж суду (повну ухвалу складено22 вересня 2020 року),

У С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації (перейменоване на акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», далі ОРС «Миколаївгаз») про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення від 1 березня 2019 року щодо нарахування 82941,12 грн. вартості необлікованого об`єму природного газу.

Водночас, 12 червня 2019 року, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії з відключення його будинку від мережі постачання природного газу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2020 року заяву задоволено. Відповідачу заборонено відключати та вчиняти будь-які дії з відключення від постачання природного газу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1

8 вересня 2020 року ОГС Миколаївгаз подало до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Заявник посилався на те, що забезпечення позову у такий спосіб взагалі не впливає на можливість виконання судового рішення, яким буде дано оцінку законності нарахування позивачеві обсягу недооблікованого об`єму спожитого газу. До того ж, заборона відключення без врахування причин цих дій може призвести до неможливості своєчасно усунути несправності системи та уникнути аварійних ситуацій. Заявник також просив врахувати, що ОСОБА_1 , будинок якого було відключено від мережі газопостачання у серпні 2019 року, самовільно підключився до газової мережі.

Представник позивача ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Свою позицію він обгрунтовував тим, що відповідач у будь-який спосіб намагається відключити будинок споживача від мережі. Тоді як відключення від газопостачання може бути лише наслідком законності оспорюваного рішення, а тому до вирішення спору по суті такі дії є порушенням прав споживача. Крім того, відповідач не навів обставин, які можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2020 року у задоволенні заяви ОГС Миколаївгаз про скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2019 року, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОГС Миколаївгазпросив ухвалу скасувати. Апелянт зазначав ті ж обставини, які стали підставою для звернення з заявою про скасування забезпечення позову, та посилався на їх невірну оцінку судом.

Участь у судовому засіданні апеляційного суду приймали представник позивача ОСОБА_2 , представник відповідача - ОСОБА_3 .

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задооволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 1 статті 158 ЦПК суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ця норма не містить вичерпного переліку підстав, за яких вжиті заходи можуть бути скасовані, але регламентовані нею випадки стосуються наслідків набуття рішення суду законної сили та його повного виконання (частини 7, 8, 12), або закінчення провадження у справі без ухвалення судового рішення (частини 9-11 13), або коли необхідність таких заходів відпала (частини 2,14).

У пункту 10 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року (далі Постанова №9) зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Тому суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Зі змісту заяви ОГС «Миколаївгаз» про скасування заходів забезпечення позову вбачається, що необхідність вчинення судом дій, передбачених статтею 158 ЦПК, заявник пов`язує, насамперед, з необґрунтованістю вжиття цих заходів ухвалою від 18 червня 2020 року, а саме з тим, що заборона відключення будинку позивача не впливає на можливість виконання судового рішення про визнання рішення комісії щодо нарахування обсягів спожитого газу незаконним. До того ж, такі заходи можуть перешкоджати усуненню аварійних ситуацій, що також пов`язане з незаконністю ухвали щодо забезпечувальних заходів.

Оскільки ОГС «Миколаївгаз», не посилаючись на зміну обставин, що зумовили вжиття заходів забезпечення позову, обґрунтовує необхідність їх скасування порушенням судом вимог статті 149 ЦПК, апеляційний суд вважає необхідним дослідити ці обставини з метою повного та всебічного дослідження обставин справи.

Так, згідно частини 2 статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Необхідність вирішення цих питань випливає й з положень статтей 11, 12 ЦПК, за змістом яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та рівноправності сторін, а суд зобов`язаний створити умови, за яких дотримувався б необхідний баланс їхніх процесуальних прав та обов`язків, та сприяти учасникам процесу в реалізації ними їх прав.

Отже, забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують позивачу як виконання рішення суду в разі задоволення його позову, так і обмежують, насамперед, відповідача у діях, які позивач вважає порушенням своїх прав та за захистом яких він звернувся до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, а також ефективний захист його прав на час розгляду спору судом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК одним із видів забезпечення позову є заборона відповідачу вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження існуючого положення, що має сприяти як вирішенню спору та можливості виконати рішення (у разі задоволення позову), так і забезпеченню ефективного способу захисту прав позивача (якщо його права дійсно порушені).

Заходи забезпечення позову, як правило, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами (пункт 4 Постанови № 9).

Співмірність передбачає співвідношення можливих негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду та наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

При встановленні такої відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням комісії з розгляду актів про порушення від 1 березня 2019 року на підставі акту про порушення, який було складено 1 січня 2019 року в житловому будинку ОСОБА_1 , проведено нарахування необлікованого об`єму природного газу в розмірі 82 941,12 грн. та споживачу видано рахунок на зазначену суму (а.с.181).

При цьому відповідач вважає, що має право на відключення будинку ОСОБА_1 від газопостачання на підставі підпункту 6 пункту 1 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем ( (втручання в роботу засобу вимірювальної техніки) та таке відключення було проведено 27 червня 2020 року (а.с.182), тобто вже після звернення споживача до суду.

Оскільки відключення будинку від газопостачання здійснено як наслідок несплати додаткового рахунку на суму 82 941,12 грн., а законність такого нарахування і є предметом спору, то вимога ОСОБА_1 вжити заходи забезпечення позову (тимчасова заборона проведення відключення) безпосередньо пов`язана з предметом спору та може сприяти мінімізації негативних наслідків для споживача у разі задоволення його позову.

Такий захід є співмірним, оскільки на час розгляду справи зупиняються негативні наслідки несплати додаткового рахунку для позивача та фактично відсутні негативні наслідки для відповідача, який продовжує надавати послуги на платній основі.

Вжитий судом захід забезпечення позову не перешкоджатиме господарській діяльності ОГС «Миколаївгаз» та не порушує прав інших осіб.

Доводи апелянта про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову за статтями 149-150 ЦПК не можуть впливати на виконання судового рішення, не можуть бути підставою для відмови в заяві позивача.

Як зазначалось вище, закон пов`язує доцільність вжиття таких заходів не тільки з можливістю (утрудненням) виконання рішення, а і з ефективністю захисту інтересів та поновленням прав позивача (у разі встановлення їх порушень).

У разі відмови у забезпеченні позову, негативні наслідки для позивача, а саме відсутність газопостачання в будинку, де проживає вся сім`я, в тому числі і малолітні діти, протягом розгляду справи не будуть повністю усунуті лише ухваленням рішення про задоволення позову.

Отже, апеляційний суд не вбачає порушень прав ОГС «Миколаївгаз» вжиттям забезпечувального заходу, а також нових обставин, які би свідчили про відсутність або зміну обставини, що зумовили його застосування, та були підставою для скасування для застосування статті 158 ЦПК .

Водночас, апелянт посилається на те, що при покладенні на нього обов`язку не припиняти газопостачання не враховано, що підставою для припинення газопостачання за пунктом 1 глави 7 розділу УІ Кодексу газорозподільних систем є не тільки певні порушення споживачем правил газопостачання, а й інші обставини, які не пов`язані з предметом спору.

Проте з мотивувальної частини судового рішення вбачається, що такий забезпечувальний засіб обирався судом у зв`язку з предметом спору, а саме з відключенням газопостачання на підставі акту про порушення № 00001057 від 11 січня 2019 року.

Недоліки викладення резолютивної частини ухвали від 18 червня 2020 року можуть бути усунуті з застосуванням процесуальних механізмів, передбачених статтями 270, 271 ЦПК, або за аналогією права за статтею 156 ЦПК.

Внесення змін до редакції ухвали від 18 червня 2020 року виходить за межі повноважень апеляційного суду, який не перевіряє законність та обґрунтованість цієї ухвали.

Керуючись статями 374 , 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

------------------------------

Повну постанову складено 20 листопада 2020 року