ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 638/8792/20

провадження № 22-ц/818/4136/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцина В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватне підприємство «Ренто», Приватне підприємство «Ренто-Капітал»,

інші учасники справи:

треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харків, постановлену 2 липня 2020 року у складі судді Рибальченко Л.М., -

УСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним рішення співвласників Приватного підприємства «Ренто» від 19 червня 2013 року в частині внеску ОСОБА_2 та визнати недійсним (фіктивним) з моменту укладення правочину відчуження ОСОБА_2 шляхом внесення нерухомого майна - нежитлових приміщень ІХ-го поверху № 1, 1-а, 1-6, 1-в, 1-г, 2, 7, 7-а, 7-б, 7-в, 7-г, 7-д, 7-е, 8, 8-а, 8-6, 8-в, 8-г, 9-а, 10-:-15 площею 1218,7 кв.м., антресолі ІХ-го поверху № 10-1 площею 112,5 кв.м., загальною площею 1331,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Нежитлові приміщення) - у якості внеску до статутного капіталу Приватного підприємства «Ренто», оформленого рішенням співвласників Приватного підприємства (надалі ПП) «Ренто» від 19 червня 2013 року та актом № 1 приймання-передачі нежитлових приміщень № 1 від 26 червня 2013 року внесення до ПП «Ренто»;

- визнати недійсним (фіктивним) з моменту укладення договір купівлі - продажу Нежитлових приміщень від 8 квітня 2015 року, укладений між ПП «Ренто» в особі директора Братовченка Максима Анатолійовича та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Трубніковим С.О. за № 676;

- визнати недійсним рішення про створення ПП «Ренто-Капітал» від 09.04.2015 в частині внеску ОСОБА_3 та визнати недійсним (фіктивним) з моменту укладення правочин щодо відчуження ОСОБА_3 шляхом внесення нерухомого майна - Нежитлових приміщень - у якості внеску до статутного капіталу ПП «Ренто-Капітал», оформленого рішенням про створення ПП «Ренто-Капітал» від 09.04.2015 та актом № 1 приймання-передачі нежитлових приміщень від 23.04.2015,

- припинити право спільної власності та виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 в натурі Ѕ частку Нежитлових приміщень, витребувати в натурі у ПП «Ренто» і ОСОБА_1 зазначену частку Нежитлових приміщень, солідарно стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача 19 918 094 грн завданої матеріальної шкоди.

В позові ОСОБА_1 також просить припинити право спільної власності та виділити їй в особисту приватну власність в натурі 1/2 частку нерухомого майна - Нежитлових приміщень, витребувати в натурі з незаконного володіння ПП «Ренто-Капітал» на свою користь 1/2 частку нерухомого майна - Нежитлових приміщень. Вартість частки складає 26 108 105 грн.

ОСОБА_1 також просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 19 918 094 гривень.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала також заяву про забезпечення позову, у якій просила 1. Заборонити відчуження та обтяження у будь-який спосіб спірного об`єкту нерухомого майна - Нежитлових приміщень, який належить ПП «Ренто - Капітал»; 2. Заборонити відчуження та обтяження у будь-який спосіб наступних належних ОСОБА_3 :

2.1. трикімнатної квартири загальною площею 117,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

2.2. одинадцяти машиномісць в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_1 , саме: машиномісця № НОМЕР_1 в підвалі 1-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 14,1 кв.м.; машиномісця № НОМЕР_2 в підвалі 2-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 18,1 кв.м; машиномісця № НОМЕР_3 в підвалі 2-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 13,4 кв.м.; машиномісця № НОМЕР_4 в підвалі 2-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 13,9 кв.м.; машиномісця № НОМЕР_5 в підвалі 2-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 13,9 кв.м.; машиномісця № НОМЕР_6 в підвалі 2-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 12,9 кв.м.; машиномісця № НОМЕР_7 в підвалі 1-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,7 кв.м.; машиномісця № НОМЕР_8 в підвалі 1-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,8 кв.м.; машиномісця № НОМЕР_9 в підвалі 1-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,8 кв.м.; машиномісця № НОМЕР_10 в підвалі 1-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 13,1 кв.м.; машиномісця № НОМЕР_11 в підвалі 1-го рівня нежитлової будівлі літ. А-9 за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 14,2 кв.м. (реєстраційний номер нерухомого майна 101);

2.3. двадцяти п`яти земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1217 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1323 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,1575 га., кадастровий номер :00:000:1559 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,1552 га., кадастровий номер :00:000:1566 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1817 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:2104 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,14 га., кадастровий номер :00:000:1602 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1612 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1814 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,176 га., кадастровий номер :00:000:1821 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1214 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1213 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1062 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1813 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,1505 га., кадастровий номер :00:000:1822 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,13 га., кадастровий номер :00:000:1061 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,1454 га., кадастровий номер :00:000:2107 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1262 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,1533 га., кадастровий номер :00:000:1216 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,1575 га., кадастровий номер :00:000:1558 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,1575 га., кадастровий номер :00:000:1505 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,15 га., кадастровий номер :00:000:1238 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,25 га., кадастровий номер :00:000:1268 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,1506 га., кадастровий номер :00:000:1237 (реєстраційний номер нерухомого майна 220); земельної ділянки площею 0,158 га., кадастровий номер :00:000:1587 (реєстраційний номер нерухомого майна 220);

3. Заборонити відчуження та обтяження у будь-який спосіб належних ОСОБА_3 часток в статутних капталах наступних юридичних осіб: частки в розмірі 25 %, вартістю 234 250 гривень в статутному капіталі ТОВ «ТДН»; частки в розмірі 25 %, вартістю 761 850 гривень в статутному капіталі ТОВ «Автодом Харків»; частки в розмірі 12,5 %, вартістю 3 407 225 гривень в статутному капіталі Приватного підприємства «Опта-Стандарт»;

4. Заборонити відчуження та обтяження у будь-який спосіб належного ОСОБА_4 нерухомого майна - 77/200 часток житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 166,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

5. Накласти арешт на рухоме майно та грошові кошти (без вилучення у власників), які належать ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на загальну суму 6 000 000 гривень.

Заява мотивована тим, що відповідачі, до яких заявлено вимоги про стягнення завданої шкоди та про обтяження майнових прав яких йдеться у заяві, приймали безпосередню участь в спільних недобросовісних діях, направлених на позбавлення ОСОБА_1 її прав власності на спільне майно подружжя. Під час розгляду цивільної справи про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання спільних із ОСОБА_1 дітей ОСОБА_2 приховує розмір своїх реальних доходів, укладає фіктивні правочини для уникнення цивільно-правової та іншої відповідальності перед позивачем. Такі дії свідчать про можливість вчинення будь-яких дій для уникнення розподілу нажитого під час перебування з ОСОБА_1 у шлюбі майна. Нежитлові приміщення, на які ОСОБА_1 просить накласти заборону відчуження та обтяження у будь-який спосіб, є предметом дійсного позову. Заборону відчуження та обтяження у будь-який спосіб корпоративних прав ОСОБА_2 слід застосувати, тому що інше майно, на яке може бути звернене стягнення, відповідач уже відчужив. Заборону на відчуження нерухомого майна, належного ОСОБА_4 , як засіб забезпечення позову необхідно застосувати, бо це майно єдине зареєстроване за ОСОБА_4 і його вартість значно нижча, ніж розмір заявлених до нього позовних вимог. Оскільки вартість усього майна, на яке ОСОБА_1 просить накласти заборону відчуження, нижча, ніж розмір заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у дійсній справі, на рухоме майно та грошові кошти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 слід накласти арешт на загальну суму 6 000 000 гривень без їх вилучення у власників.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харків від 02.07.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала доказів належності Нежитлових приміщень ПП «Ренто-Капітал» на момент розгляду заяви про забезпечення позову. Посилання ОСОБА_1 на недобросовісність і систематичний характер недобросовісних дій відповідачів, підроблення та маніпулювання даними аби уникнути цивільно - правової та іншої відповідальності, готовність відповідачів вчинити будь-які дії, в тому числі незаконні, аби перешкодити виконанню можливого рішення у справі, ефективному захисту порушених прав позивачки спростовуються інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. З інформації від 25.05.2020 вбачається, що Нежитлові приміщення з 24.04.2015 належать ПП «Ренто-Капітал» та жодного разу підприємством не відчужувались. ОСОБА_1 також не довела, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідачі будуть ухилятись від виконання такого рішення. Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист її прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її заяви про забезпечення позову. В обґрунтування посилається на не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову детально обґрунтована. Наданими позивачем доказами доведені спільні узгоджені недобросовісні дії відповідачів, направлені на порушення майнових прав позивача. Тобто наявність ризиків ускладнення чи неможливості виконати рішення у дійсній цивільній справі ОСОБА_1 довела. Ухвала суду містить два взаємовиключних висновки про те, що на час подачі позову відсутні дані про право власності ПП «Ренто» на Нежитлові приміщення і про перебування Нежитлових приміщень у власності ПП «Ренто» з 2015 року. Надані ОСОБА_1 докази судом першої інстанції належним чином не досліджені, оцінка їм не надана.

ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Послався на те, що наданими ОСОБА_1 доказами доведено, що Нежитлові приміщення вибули зі спільної сумісної власності подружжя за їх добровільної згоди, вони отримали компенсацію вартості частки у статутному капіталі ПП «Ренто», перебуваючи у шлюбі. Подальші правочини щодо спільного майна здійснювалися їх законними власниками на власний розсуд. Дії відповідачів не містять ознак фальсифікацій, змови чи введення в оману ОСОБА_1 . Інші об`єкти, на які ОСОБА_1 просить накласти арешти (земельні ділянки, корпоративні права, нерухоме майно, грошові кошти), не є предметом розгляду у дійсній цивільній справі.

Інших відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, ОСОБА_4 , дослідивши наявні у виділених із цивільної справи матеріалах докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст.376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ПП «Ренто», у якому оскаржила законність вибуття зі спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 приміщень, їх реалізацію та внесення цих Нежитлових приміщень до статутного капіталу ПП «Ренто». Позивач уважає, що оскільки Нежитлові приміщення є спільною сумісною власністю подружжя, вона має право на Ѕ частину зазначених об`єктів нерухомості, які підлягають передачі їй у натурі, та на компенсацію їй 19 918 094 грн матеріальної шкоди (аркуші 2-21 виділених із цивільної справи матеріалів).

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таким чином, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду від 02.07.2020 містить два взаємовиключні висновки про недоведеність перебування у власності ПП «Ренто» Нежитлових приміщень та реєстрацію за ПП «Ренто» права власності на Нежитлові приміщення з 2015 року, що, на думку суду, свідчило про відсутність наміру у підприємства його відчужувати та не виконувати у майбутньому рішення суду.

Так, з інформаційної довідки № 210019756 від 25.05.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на Нежитлові приміщення, які ОСОБА_1 у позові просить визнати спільною сумісною власністю та виділити їй Ѕ їх частину, з 24.04.2015 на праві власності зареєстровані за ПП «Ренто-Капітал» (аркуші 38-39 виділених матеріалів з цивільної справи). ПП «Ренто-Капітал» залучене до участі у дійсній цивільній справі у якості відповідача, позов ОСОБА_1 про витребування частини майна в натурі є майновим і відчуження підприємством Нежитлових приміщень третім особам унеможливить виконання можливого рішення позову про задоволення вимог ОСОБА_1 в майбутньому.

Тому колегія суддів уважає помилковим висновок суду про відсутність підстав задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову шляхом заборони відчуження та обтяження у будь-який спосіб Нежитлових приміщень, які належать ПП «Ренто-Капітал».

Стосовно накладення заборон відчуження та обтяження у будь-який спосіб інших об`єктів нерухомості (трикімнатної квартири, земельних ділянок, паркомісць, частини житлового будинку), часток у статутному капіталі та грошових коштів, що належать відповідачам, то колегія суддів уважає, що підстави для забезпечення позову в цій частині відсутні. Зазначені об`єкти не є безпосереднім предметом дійсного позову ОСОБА_1 , їх відчуження з боку відповідачів ОСОБА_1 просить обмежити для забезпечення можливості стягнути на свою користь 19 918 094 грн матеріальної шкоди. Проте за відсутності беззаперечних доказів того, що у відповідачів відсутнє інше майно, за допомогою якого можливо буде задовольнити майбутнє рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , забезпечення дійсного позову в обраний позивачем спосіб призведе до непропорційного порушення права відповідачів розпоряджатися власним майном.

Посилання заявника на доведеність відповідними доказами нечесності поведінки відповідачів відносно неї є підставою її позовних вимог. Тому таким діям не може надаватися оцінка під час визначення обґрунтованості тих чи інших засобів забезпечення позову.

Тому колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції від 02.07.2020 змінити в частині відмови у забезпеченні позову ОСОБА_1 шляхом накладення заборони відчуження та обтяження Нежитлових приміщень, що належать ПП «Ренто-Капітал». В цій частині заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції від 02.07.2020 належить залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харків від 2 липня 2020 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження та обтяження нежитлових приміщень, що належать Приватному підприємству «Ренто-Капітал».

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цій частині задовольнити.

Заборонити відчуження та обтяження у будь-який спосіб нежитлових приміщень ІХ-го поверху № 1, 1-а, 1-6, 1-в, 1-г, 2, 7, 7-а, 7-б, 7-в, 7-г, 7-д, 7-е, 8, 8-а, 8-б, 8-в, 8-г, 9-а, 10-:-15 площею 1218,7 кв.м., антресолі ІХ-го поверху № 10-1 площею 112,5 кв.м., загальною площею 1331,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності Приватному підприємству «Ренто-Капітал».

В іншій частині ухвалу Дзержинського районного суду м. Харків від 2 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 листопада 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді В.Б. Яцина

Н.П. Пилипчук