Справа № 215/617/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О., за участю секретаря Махоні Н.Ю., згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №8 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Міщук А.Р. щодо закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначає, що на примусовому виконанні державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (зараз Саксаганський відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро)) Міщук А.Р. знаходиться виконавчий лист №215/617/13-ц, виданий 20.03.2013 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не меншу 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2012 до закінчення навчання, тобто по 30.06.2015 включно. Однак, боржник свій обов`язок по сплаті аліментів не виконував, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Скаржник 02.12.2019 звернулась до Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо стану виконавчого провадження за даним виконавчим листом та заборгованості по аліментам, про що 18.01.2020 отримала відповідь, з якої вбачається, що 27.06.2019 державним виконавцем Міщук А.Р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий документ направлено до суду, який його видав. Вказана постанова була прийнята на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа та відсутністю претензій до боржника, яка надійшла на офіційну електронну адресу Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області разом із копію паспорту стягувача. Проте скаржник ОСОБА_1 жодної заяви до вказаної виконавчої служби не подавала. Вважає, що державний виконавець, не направивши їй рекомендованим листом із повідомленням постанову про закінчення виконавчого провадження, порушила її права як стягувача. В зв`язку з викладеним просить визнати дії державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження неправомірними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2019.

Державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Міщук А.Р. у судове засідання не з`явилась. Подала клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю спору, оскільки начальником відділу 11.02.2020 було здійснено перевірку виконавчого провадження ВП№38268530 у зв`язку з чим винесено постанову про скасування постанови про закінчення ВП№38268530 від 27.06.2019, що видав державний виконавець Міщук А.Р. (вх.№2908 від 12.02.2020).

Скаржник у судове засідання не з`явилась, подала суду пояснення, аналогічні до викладених у скарзі.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги, 20.03.2013 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист 215/617/13-ц про стягнення щомісячно аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, що продовжує навчання дочки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2012 до закінчення навчання, тобто по 30.06.2015 включно (а.с.5).

Згідно з розрахунками заборгованості по аліментам гр. ОСОБА_2 за вищевказаним виконавчим листом, станом на 01.05.2014 заборгованість складає 15449,08 грн., станом на 01.09.2016 43814,01 грн. (а.с.6,7).

Відповідно до заяви скаржника ОСОБА_1 від 02.12.2019, вона звернулась до начальника Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області з проханням надати інформацію щодо стану виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 215/617/13-ц від 20.03.2013 (а.с.8).

Саксаганський ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області листом №13.13-34/55909 від 23.12.2019 повідомив скаржника, що з 04.06.2013 по 27.06.2019 на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження ВП№38268530 з примусового виконання виконавчого листа №2/215/1029/13 від 20.03.2013, виданого Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини щомісяця до закінчення навчання доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. В ході виконавчого провадження боржнику було нарахована заборгованість, яка станом на 30.06.2015 (момент закінчення навчання доньки) складала 25997,79 грн.. Постановами державного виконавця від 23.05.2019 на підставі сч.9 ст.71 закону України «Про виконавче провадження» боржнику встановлено тимчасові обмеження у праві: виїзду за кордон; керування транспортними засобами і праві користуватись вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими зарядами несмертельної дії; у праві полювання та накладено ЕЦП. У червні 2019 до державного виконавця з`явився боржник та зобов`язався сплатити залишок боргу на користь стягувача та виконавчий збір на користь держави. В зв`язку з надходженням на офіційну електронну адресу відділу ДВС заяви стягувача від 27.06.2019 (зареєстрована за №10083/13.13-30/14 від 27.06.2019) разом із копією її паспорта про повернення виконавчого документа та відсутності претензій до боржника, державним виконавцем 27.06.2019 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено та направлено сторонам постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий документ направлено за вих.№13.13-34/25987 до суду , що його видав. Станом на 23.12.2019 виконавчий документ до відділу ДВС не надходив та на виконанні не перебуває (а.с.9).

Зазначений лист скаржник отримала 18.01.2020, про що свідчить роздруківка з сайту «Укрпошти» (а.с.11).

До суду із зазначеною скаргою скаржник звернулась 23.01.2020, що підтверджується відомостями, викладеними у експрес-накладній «Укрпошти» (а.с.12), тобто у строк, визначений п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України.

Порядок примусового виконання рішення суду визначено Законом України «Про виконавче провадження», далі Закон, а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), далі Інструкція.

Згідно зі ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону, п. 1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені ст. 39 Закону.

Так, зокрема, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Скаржник у скарзі посилається на те, що відповідно до вищевказаного листа Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, виконавче провадження було закінчене у зв`язку з виконанням в повному обсязі згідно з виконавчим документом відповідно до заяви стягувача від 27.06.2019, яка була направлена на офіційну електронну адресу відділу ДВС, та яку вона від себе особисто не направляла.

Однак, серед вичерпного переліку підстав для закінчення виконавчого провадження відсутня така підстава як заява стягувача.

Крім того, в Інструкції, а саме розділі XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів», не передбачений порядок закінчення виконавчого провадження за заявою стягувача.

Відповідно до ч.9 розділу ХVІ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Натомість відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Тобто, у разі звернення стягувача з заявою про фактичне виконання зобов`язань щодо сплати аліментів, державний виконавець мав би повернути виконавчий документ стягувачу, що не позбавляло б його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно з положеннями статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Під час розгляду скарги та вивчення доданих до неї доказів, враховуючи, що згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, наявним в матеріалах виконавчого провадження, доданими до справи, на момент винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, існувала заборгованість по сплаті аліментів в сумі 25997,79 грн., а інші докази, що підтверджували б фактичне виконання рішення суду боржником відсутні, суд прийшов до висновку про передчасне винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, а саме: до його фактичного (повного виконання рішення суду ) закінчення.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом (ст.74 ч.1, ч.3 п.2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою Начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11.02.2020 скасовано Постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2019, що видав державний виконавець Міщук А.Р..

За таких обставин, провадження в частині скарги про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2019 підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Враховуючи те, що обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги у скарзі в частині визнання дій державного виконавця неправомірними, знайшли своє підтвердження, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись п.2 ч.1 ст.255, ст.ст.259-260, 353, 450-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Міщук А.Р. щодо закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу, задовольнити частково.

Припинити провадження в частині скарги про скасування постанови державного виконавця Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Міщук А.Р. про закінчення виконавчого провадження ВП№38268530 від 27.06.2019.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Міщук А.Р. по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№38268530 від 27.06.2019.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 21 лютого 2020 року.

Суддя