Провадження № 2/317/294/2020
Справа № 317/3889/19
25 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мінгазова Р.В.
за участі секретаря судового засідання Балковій Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . У належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , але за місцем реєстрації не проживає з 15.09.2013 року. Реєстрація відповідача у належному їй будинку чинить перешкоди у праві на оформлення субсидії, та призводить до нарахування зайвих сум за комунальні послуги, тому вона вимушена звернутись до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним сином, до суду не з`явився, жодних заяв він нього не надходило.
Треті особи, які не заявляє самостійних вимог Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області та Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про час та місце повідомлялись своєчасно та належним чином, заперечень та будь-яких заяв до суду не надали.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до договору дарування від 26.08.1969 р. ОСОБА_1 набули право власності, на будинок АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в спірному житловому будинку з 27.05.1992 р., що підтверджується копією домової книги та довідкою виконавчого комітету Кушугумської селищної ради № 01-45/1446 від 21.12.2019 р.
З довідки № 2286 від 11.10.2019 р., виданої виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживає з 15.09.2019 року по теперішній час.
Згідно акту від 11.10.2019 р. обстеження фактичного проживання громадянина складеного комісійно за участі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та посвідченого секретарем Кушугмської селищної ради встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрований, але з 15.09.2013 р. фактично не проживає.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду повідомила, що вона є сусідкою позивачки та мешкає поруч з нею більше 20-ти років. Щодо відповідача ОСОБА_2 повідомила, що він є онуком позивачки, який дійсно зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , однак з вересня 2013 року фактично не мешкає, комунальні платежі не сплачує, речі в будинку не тримає.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 1 року, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 77-81, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Запорізькій районний суду Запорізької0 області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.В. Мінгазов