Маловисківський районний суд Кіровоградської області
Справа № 392/1013/20
Провадження № 2/392/672/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої- судді Кавун Т.В.

при секретарі Стець Т.М.

розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні в м.Мала Виска справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на її утримання, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальної допомоги. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), до досягнення сином трьохрічного віку.

Від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач позов підтримує у повному обсязі, посилаючись на те, що лише з її боку приймається активна участь у житті сина, а відповідач не був активно зацікавленим життям дитини, поодинокі випадки купівлі продуктів харчування чи одягу не вказує на те, що утримання дитини з боку відповідача має постійний та системний характер. Відповідач офіційно працевлаштований за безстроковим договором, отримує щомісячну заробітну плату, тому має можливість здійснювати матеріальне утримання дитини та її, однак, навіть розмір аліментів, який ним визнано у відзиві на позов, не сплачує, що свідчить про його свідоме ухилення від сплати аліментів. Відповідач має задовільний стан здоров`я, інших непрацездатних осіб на утриманні немає, в той час як вона на даний час не працює та позбавлена можливості заробляти кошти для утримання сина, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги і на своє утримання з боку відповідача, яку останній має можливість надавати. На її думку, такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб її, як матері, з якою проживає дитина, та необхідних для виховання і утримання дитини. З боку відповідача не надано до суду жодного доказу, який би підтвердив його доводи стосовно визначеної ним суми аліментів та не спростовано його можливість здійснювати оплату аліментів за розміром, зазначеним у позові.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Крім того, подав відзив на позов та заперечення, відповідно до яких позов визнає частково, а саме: на утримання дитини в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2020 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 і до досягнення дитиною повноліття - 1/4 частку заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання дружини в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 14.08.2020 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обгрунтування поданих документів відповідач зазначає, що він бере участь у придбанні продуктів харчування для дитини, бере участь у витратах, пов`язаних із лікуванням сина. Позивач просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частку заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття та 1/4 частку заробітку (доходу) щомісячно на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку, що у загальному розмірі буде становити 50% його доходу, що занадто погіршить його матеріальне становище. Крім того, позивач отримує допомогу при народженні дитини згідно діючого законодавства і одноосібно розпоряджається цими коштами. Позивач створює йому перешкоди у спілкуванні з сином, позбавляє можливості добровільної участі в матеріальному утриманні сина та її. Після припинення спільного проживання з позивачем, остання взяла всі їх спільні сімейні заощадження та розпорядилася ними на власний розсуд. Незважаючи на припинення сімейних відносин із позивачем, він постійно приймав участь у вихованні їх спільного сина та надає на утримання. Під час зустрічі з сином, він купує дитині необхідний одяг, іграшки, гігієнічні засоби та продукти харчування. Хрестини дитини були виконані за його кошти.

ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Малолітній ОСОБА_3 знаходиться на утриманні ОСОБА_1 , що вбачається з акту встановлення факту проживання від 06.10.2020 року.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, беручи до уваги, що відповідач має стабільний заробіток, на утриманні інших осіб немає, тому суд вважає необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Проте, за змістом вказаної норми право на утримання не є абсолютним і пов`язується із доведеним фактом про те, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, суд вважає, що відповідач є працездатним та здатний надавити матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Однак, суд вважає, що аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 грн. будуть відповідати принципу розумності та справедливості, та відповідати інтересам сторін.

Тому, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 206, 258-259, 263-265, 273, 430 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (аліменти) в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.08.2020 року і до досягненння дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання (аліменти) в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 14.08.2020 року і до досягненння сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 гривень 80 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.В. Кавун