Справа № 663/3479/19
Провадження № 2/663/152/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року суддя Скадовського районного суду Херсонської області Клімченко М.І. розглянувши заяву про вступ прокурора у справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського державного університету, треті особи на стороні позивача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання припинення права постійного користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Скадовського районного суду Херсонської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Херсонського державного університету, треті особи на стороні позивача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання припинення права постійного користування земельною ділянкою.

24 грудня 2019 року до суду надійшла письмова заява прокуратури Херсонської області про вступ прокурора у справу на стороні Херсонського державного університету на підставі вимог ст.. 131-1 Конституції України, ч.3 ст. 56 ЦПК України та ч.3 ст. 23 Закону України « Про прокуратуру», з метою недопущення порушення інтересів держави щодо відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання про вільне володіння та розпорядження держави земельною ділянкою рекреаційного призначення з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власника.

Представник позивача та третіх осіб на стороні позивача заперечував проти залучення прокурора у справі у повному обсязі.

Представник відповідача заявлене клопотання підтримала, просила суд задовольнити.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні клопотання заступника прокурора Херсонської області К. Шабуняєва необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін. Суд приймає до уваги, що у Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року № 1604(2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було застосовано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи. З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст п.3, ч.1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, які є однією із засад правосуддя ( п.3 ч. 2 ст. 129 Конституції). Положення п.3 ч.1. ст.131-1 Конституції відсилає до спеціального закону, яким має бути визначено виключно випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є закон України « Про прокуратуру». За змістом ч.3 ст. 23 цього закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цією статті. У п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі « під виключним випадком» і чи є таким випадком ситуація у справі. Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України « Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, у разі відсутності такого органу. Таким чином захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести ( а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави ( дана правова позиція викладена , зокрема у постановах ВС від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17 від 20.09.2018 р. у справі № 924/1237/17 від 23.10.2018 р.). Така практика ВС зумовлена необхідністю забезпечення гарантованого принципу рівності сторін у судовому процесі.

Таким чином, суд вважає, що прокурором не доведено наявність підстав для вступу у справу на захист інтересів держави на стороні Херсонського державного університету та не встановлено обставин, які перешкоджають захисту прав та інтересів Херсонським державним університетом особисто.

Керуючись ст. 56, ЦПК України, ст.131-1 Конституції України, ст..23 Закону України « Про прокуратуру», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заступника прокурора Херсонської області К. Шабуняєва про вступ прокурора у справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського державного університету, треті особи на стороні позивача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання припинення права постійного користування земельною ділянкою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Клімченко