Ухвала

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа №761/6255/19

провадження № 61-11245ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення невиплаченої частини одноразової винагороди, квартальних премій, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665,39 грн, квартальні премії за 2018 рік у розмірі 52 605,12 грн, квартальні премії за 2019 рік у розмірі 50 400,00 грн, премію до святкування Нового року у розмірі 22 200,00 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, а також судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665,39 грн, премії за 2018 рік у розмірі 52 605,12 грн, премії за 2019 рік у розмірі 50 400,00 грн та премію до святкування Нового року у розмірі 22 200,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн 27 квітня 2020 року ОСОБА_2 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року скасовано в частині стягнення з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 невиплаченої частини одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665,39 грн, премії за 2018 рік у розмірі 52 605,12 грн, премії за 2019 рік у розмірі 50 400,00 грн і ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року залишено без змін.

Компенсовано за рахунок держави на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - 1 440,50 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

29 липня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача на її користь невиплаченої частини одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665,39 грн та залишити в цій частині рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліку.

У строк визначений судом засобами поштового зв`язку, надійшли до суду матеріали, яких достатньо для вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення невиплаченої частини одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665,39 грн, квартальних премій за 2018 рік у розмірі 52 605,12 грн, квартальних премій за 2019 рік у розмірі 50 400,00 грн, премії до святкування Нового року у розмірі 22 200,00 грн, моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, а також судові витрати, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (182 870,51 грн х 100 = 210 200 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а доводи заявника полягають у його незгоді з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявники не продемонстрували наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення невиплаченої частини одноразової винагороди, квартальних премій, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко