СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 753/15091/19

пр. № 2/759/1958/20

06 лютого 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовними вимогами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Поліс» до ОСОБА_1 про про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2019 р. позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі в порядку регресу у розмірі 8280 грн 00 коп. та судові витрати по справі у розмірі 1921 грн 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 02.03.2018 між ПрАТ «СК «Мега-поліс» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхового відшкодування наземного транспорту №14669-10 згідно якого було застраховано транспортний засіб «Fiat» д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі якого застрахована особа звернулася до позивача із повідомленням про настання страхового випадку в результаті ДТП, яка трапилася 03.10.2018 по вул. Липківського у м. Києві, внаслідок порушення ОСОБА_1 ПДР під час керування транспортним засобом «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі чого позивачем було проведено експертне дослідження та складено звіт про визначення вартості матеріального збитку №С18-343 згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat» д.н.з. НОМЕР_1 , складає 7912 грн 06 коп. та одночасно позивачем було сплачено на рахунок ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» вартість автотоварознавчого дослідження, а тому у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача по справі.

На підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва 30.08.2019 вказану справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 44, 45)

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2019 прийнято справу до свого провадження та відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 52).

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Заявлена позивачем до стягнення сума складає 8280 грн 00 коп., що за своїм розміром не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 03.10.2016 ОСОБА_2 зверунлася ПрАТ «СК «Мега-Поліс» із повідомленням про настання страхового випадку (а.с. 7).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Мега-Поліс» на підставі договору №14669-10 від 02.03.2018 добровільного страхування наземного транспорту «Fiat» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 4-6).

16.10.2018 було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку №С18-343 згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat» д.н.з. НОМЕР_1 складає 7912 грн 06 коп. (а.с. 10-31).

18.10.2018 ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «Мега-Поліс» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 7180 грн 20 коп. (а.с. 9).

За проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Fiat» д.н.з. НОМЕР_1 позивачем 23.10.2018 було сплачено ТОВ «Експертній компанії «Укравтоекспертиза-Стандарт 1100 грн 00 коп. (а.с. 32, 33).

ПрАТ «Мега-Поліс» виходячи із розрахунку-фактури №67 від 10.10.2018 на підставі страхового акту №7144/14669-10 від 19.10.2018 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 7180 грн 20 коп. (а.с. 34-37).

У результаті виплати страхового відшкодування позивач звернувся до ОСОБА_1 із заявою від 17.04.2019 №30027 в якій просив відшкодувати суму страхової виплати у розмірі 8280 грн 20 коп. (а.с. 38, 39).

Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобілів, доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст. 224 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 124 КУпАП розглядаються районними, районними у містах, міськими міськрайонними судами.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи.

Згідно ст. 62 Конституції України Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому позивач повинен надати до суду докази, які підтверджують, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27.03.1992 N6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди, (ч. 2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Всупереч правилам п.п. 4, 5, ч. 2 ст 175 ЦПК України, п. 7 Постанови ВСУ № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позивач у своєї позовної заяві викладає лише позовні вимоги, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається.

Верховний Суд України в своїй постанові від 31.10.2012 в справі №6-53цс12 зробив висновок про те, що «особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника».

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 417 ЦПК України, судова практика повинна відповідати наведеному рішенню касаційної інстанції.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Поліс» до ОСОБА_1 про про стягнення суми страхового відшкодування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 10.02.2020.