Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 697/863/20

номер провадження 2/695/1020/20

17 листопада 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 51291.82 грн., як непогашений борг станом на 18.07.2019 року за договором позики.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, який останнім виконаний не був та на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.08.2017 року із відповідача було стягнуто грошові кошти в загальному розмірі 183040,82 грн..

Відповідач ухилявся від належного виконання судового рішення та суму боргу не погашав, а тому ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.07.2019 року змінено спосіб і порядок виконання рішення суду від 08.08.2017 року та передано у власність позивача автомобіль Камаз 5410, д.н.з. НОМЕР_1 , який належав відповідачу.

Разом із тим вартість вказаного автомобіля складає 131749 грн., а тому позивач наполягає, що вказаним автомобілем було погашено лише частину боргу та для повного відновлення порушених прав позивача необхідно стягнути із відповідача різницю між вартістю автомобіля та суми боргу, яка встановлена судовим рішенням.

Таким чином позивач просить стягнути з відповідача кошти в сумі 51291.82 грн., як різниця загальної суми боргу та вартості переданого у власність позивача автомобіля.

Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 14.07.2020 року.

Ухвалою суду, яка була направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов.

Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотання про розгляд справи за участю сторін до суду не направив.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що вказаний позов задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.08.2017 року було встановлено неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення суми позики, а тому із останнього на користь ОСОБА_1 стягнуто кошти в сумі 178420.82 грн., з яких 95000 грн. - сума основного боргу, 75620 грн. - інфляційні збитки, 7620.82 грн. 3% річних. Окрім того, з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір у сумі 1800 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. Отже загальна сума боргу вказаним рішенням суду встановлена у розмірі 183040.82 грн.

Також позивач звертався із позовною заявою до відповідача з вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за неповернення вказаної вище суми боргу. Вказані позовні вимоги Черкаським апеляційним судом задоволені частково та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у сумі 4615.93 грн. та інфляційні витрати у сумі 14175.13 грн..

Таким чином судами встановлено наявність відповідних правовідносин між позивачем та відповідачам, а також неналежне виконання своїх зобов`язань ОСОБА_2 , що на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає.

Разом із тим ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.07.2019 року було змінено спосіб і порядок виконання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.08.2017 року про стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів шляхом передачі у власність ОСОБА_1 автомобіля Камаз 5410, бетонозмішувач-С шасі НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1992 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , з наданням усіх прав та повноважень власника на продаж вказаного автомобіля ОСОБА_1 , включаючи права на отримання у державних і недержавних органах відповідних дублікатів документів на цей автомобіль, отримувати/виготовляти ключі від нього, відомості про транспортний засіб.

Вказана ухвала суду вступила в законну силу.

Із змісту ухвали вбачається, що саме ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 08.08.2017 року, був присутнім в судовому засіданні та достеменно знав про вартість вказаного транспортного засобу, однак у судовому засіданні заявлені вимоги про зміну способу і порядку виконання рішення суду підтримав, а тому суд, керуючись ст.. 435 ЦПК України заяву ОСОБА_1 задовольнив.

Положеннями частини першої статті 435 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за заявою стягувача чи виконавця суд має право встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення.

Закон чітко не визначає, що саме є зміною способу або порядку виконання судового рішення і яким чином такі дії суду мають співвідноситись та відповідати положенням ст. 16 ЦК України, якими визначено способи захисту порушеного права позивача.

В будь-якому випадку суд фактично змінив рішення суду та за заявою стягувача застосував інший спосіб захисту порушеного права позивача, передбачений статтею 16 ЦК України.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

ЦПК України не пов`язує суд зі згодою сторони на вжиття передбачених законом заходів. Саме заявники зобов`язані довести зазначені обставини.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто рішення суду має виконуватися лише у такий спосіб захисту цивільних прав, який застосовано судом відповідно до с. 16 ЦК України.

Положеннями ст. 16 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав особи та вплив на порушника.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні суспільні правовідносини.

Разом із тим судом встановлено, що права позивача не порушені.

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався своїм правом на судовий захист та звернувся до суду у порядку встановленому чинним законодавством.

У свою чергу суд захистив права позивача, встановив суму боргу та зобов`язав стягнути її із відповідача.

Повторне стягнення вказаної суми боргу має ознаки подвійного стягнення із відповідача, адже за рішенням суду від 08.08.2017 року сума, про стягнення якої просить позивач, вже стягнута із останнього.

Отже позивач скористався своїм право на захист, а суд його права захистив ухваливши відповідне рішення суду.

Порядок виконання вказаного рішення суду був змінений судом саме за волею та в інтересах позивача, який усвідомлював ризики таких дій та відповідні правові наслідки, або мав би передбачити їх.

Суд звертає увагу, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті чи обрання нового захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб.

Таким чином, зважаючи на те, що порушені права позивача були захищені судом, а нового порушення права позивача не відбулося, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності ухвалення судового рішення про повторне стягнення із відповідача суми коштів, яка вже була стягнута із останнього на користь позивача не надано, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у позові у повному обсязі, звільнення позивача на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору, суд, витрати по оплаті судового збору, залишає за рахунок держави.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, ст., ст. 12-13, 76-81, 263,-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: Середа Л.В.