Провадження №2/760/1760/20
Справа №760/4751/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
у складі: головуючого судді - Усатової І.А.
при секретарі - Омелько Г.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа Солом`янський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є одинокою матір`ю малолітніх синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Посилається на те, що з 05.07.2018 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як такий, що опинився в складних життєвих обставинах де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.
На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 08.09.2018 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовилась від свого сина через те, що не мала змоги виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки мала свої особисті проблеми, які необхідно було вирішити, малолітнього ОСОБА_3 було вилучено з родини та поміщено до дитячої клінічної лікарні №3 Солом`янського району м. Києва, а 12.09.2018 було влаштовано до Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, де перебуває і по цей час.
Після влаштування дитини до закладу мати жодного разу не з`явилася до Служби та долею свого сина не цікавилась.
Питання щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно сина винесено службою у справах дітей та сім`ї на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, засідання якої відбулося 06.12.2018 року. На запрошення ОСОБА_1 не відреагувала, чим проявила байдужість та безвідповідальність до своїх батьківських обов`язків відносно сина.
Відповідач ОСОБА_1 рішеннями Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2014 позбавлена батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 21.03.2016 позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та рішенням від 20.09.2016 позбавлена батьківських прав на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Також з 10.08.2017 на обліку Служби перебуває брат ОСОБА_7 , малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час розглядається справа про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити.
15.02.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А.
Ухвалою суду від 20.02.2019 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правила спрощеного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.
Судові повістки, що направлялись на її адресу за зареєстрованим місцем проживання, не отримані останньою та повернулися до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, який не заперечував проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Представник Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Врахувавши заяву представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є одинокою матір`ю малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що слід зазначити наступне.
Встановлено, що з 05.07.2018 року дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.
Після влаштування дитини до закладу мати жодного разу не з`явилася до Служби та долею свого сина не цікавилась.
Питання щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно сина винесено службою у справах дітей та сім`ї на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, засідання якої відбулося 06.12.2018 року. На запрошення ОСОБА_1 не відреагувала, чим проявила байдужість та безвідповідальність до своїх батьківських обов`язків відносно доньки.
Пункт 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 визначає, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленого батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.
Безпосереднє ведення справ та координації діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на службу у справах дітей та сім`ї районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських. Селищних рад об`єднаних територіальних громад.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», п. 10 ч. 5 Типового положення про службу у справах дітей районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 року № 1068, служби у справах дітей мають право представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах.
У ч. 5 ст. 23 1 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що у разі, якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини.
Згідно висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2019 року за №108-1908 вбачається, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, у зв`язку з чим Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про свого малолітнього сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.
Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Як встановлено вище, відповідач по справі ОСОБА_1 не займається вихованням сина, повністю усунулась та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги та турботи.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно нього.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, то слід зазначити наступне.
Як встановлено вище, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно ч. 3 вказаної статті при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Враховуючи те, що відповідач зобов`язана утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь дитини аліменти в розмірі не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини.
При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здорова, працездатна, може працювати та сплачувати аліменти на її утримання.
Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536,80 грн.
Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 164, 165, 166, 180, 182, 184, 191, 243, 244 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354, 430 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2608 від 12.06.2018 року зареєстрований Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 15.02.2019 року до досягнення дитиною повноліття.
Зобов`язати Орган опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації відкрити особистий рахунок на ім`я малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду для перерахування платником аліментів встановленого судом розміру аліментів.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 грн.
Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: