Справа № 373/411/17
Номер провадження 2/373/48/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі

секретаря Тітрової І.В.,

представника позивача Штронди А.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Динник О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Переяслав-Хмельницький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про звільнення майна з-під арешту.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представник позивача Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом, в якому просив звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.12.2013 (виконавче провадження № 38376668), нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: будинок (загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 64,40 кв.м) розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Також просив заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов`язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права іпотекодержателя щодо будинку (загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 64,40 кв.м) розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.11.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №K3PWGK15006658 в розмірі 20000,00 доларів США, та договір іпотеки, предметом якого є будинок по АДРЕСА_1 , який належить відповідачу на праві власності. На вказаний житловий будинок приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Мусієнко М.М. була накладена заборона відчуження.

20.01.2014 державним виконавцем ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ був накладений арешт на вказане нерухоме майно, тобто пізніше, ніж був укладений договір іпотеки, а тому вважає, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки.

Також позивач зазначає, що станом на 03.02.2017 заборгованість відповідача перед банком становить 82814,98 доларів США, що перевищує вартість предмета іпотеки.

Відповідно до усних пояснень представника відповідача та відповідача позивачем не доведено порушення його прав, що обумовлює відсутність спору. Відсутні докази невиконання зобов`язань відповідача по кредитному договору, а також неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, саме виконавче провадження вже закрито.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Динник О.В. та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Своїх пояснень не надав, про місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Досліджені судом докази та встановлені обставини:

Відповідно до наданої копії кредитного договору №K3PWGK15006658, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , банк зобов`язався надати останньому кредит в розмірі 20000 доларів США на строк з 12.11.2007 по 12.11.2022 на придбання нерухомості.

Між позивачем та відповідачем 12.11.2007 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного договору.

Як вбачається з копії цього договору, 12.11.2007 приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. накладено заборону відчуження зазначеного житлового будинку до припинення чи розірвання договору іпотеки.

Відповідно до копії інформаційної довідки про відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.01.2014 здійснено запис про обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, належного на праві приватної власності ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі постанови ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з повідомленням Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу ДВС за №3403 від 14.03.2017 арешт на спірний будинок накладено відділом відповідно до постанови про арешт майна боржника від 18.12.2013 в межах здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1019/274/12, виданого 21.03.2013 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу 259001,02 грн.

На вказаний будинок накладено арешт відділом ДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ згідно з постановою про арешт майна боржника від 18.12.2013 в межах здійснення виконавчого провадження №38376668, та накладено арешт згідно з договором іпотеки від 12.11.2007 за заявою ПАТ КБ «Приватбанк».

До вказаного повідомлення додано копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.12.2013 у виконавчому провадженні №38376668, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію обтяження від 20.01.2014.

Згідно з копією рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09.11.2012 в справі №2/1019/274/12, 1019/535/12 позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КЗРWGK15006658 від 12.11.2007 в розмірі 32403,48 доларів США (259001 грн. 02 коп. за курсом на день постановлення рішення), що складається з таких складових: 18880, 39 доларів США (150910 грн. 96 коп.) заборгованості за кредитом, 6339, 57 доларів США (50672 грн. 18 коп.) заборгованості за процентами за користування кредитом, 1025, 02 доларів США (8192 грн. 98 коп.) заборгованості по комісії за користування кредитом, 4585, 64 доларів США (36653 грн. 02 коп.) пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 31,33 доларів США (250 грн. 42 коп.) фіксованої частини штрафу, 1541,53 доларів США (12321 грн. 45 коп.) процентної складової штрафу, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальна площа 97, 40 кв. м., житлова площа 64,40 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Початковою ціною предмета іпотеки визначено його дійсну (ринкову) вартість на підставі експертного висновку.

Постановою Верховного Суду від 03.07.2019 скасовано рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.04.2017 та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27.07.2017 та призначено новий судовий розгляду у цій справі.

Зазначену постанову мотивовано тим, що «суди попередніх інстанцій на вказані норми матеріального права уваги не звернули та не врахували, що позивач пред`явив цей позов не як стягувач за виконавчим провадженням, а як іпотекодержатель майна, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження» як «інший випадок». При цьому суди не встановили всіх фактичних обставин, які мають значення для справи, не надали відповіді на всі доводи позивача, зокрема, не перевірили доводи позивача про те, що рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки, оскільки матеріали справи такого судового рішення не містять. За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що накладення арешту на предмет іпотеки не порушує права іпотекодержателя.»

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до положень ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України (у редакції станом на час накладення арешту) однією з основних засада судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до абз.4 ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент спірних правовідносин, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.60 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Аналогічна норма міститься й у ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент подання позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Оцінка суду аргументів сторін, доказів.

З досліджених судом доказів вбачається, що позивач є іпотекодержателем за договором іпотеки від 12.11.2007 будинку загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 64,40 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовим рішенням від 09.11.2012 в справі №2/1019/274/12, 1019/535/12 звернуто стягнення на зазначене майно.

Оспорюваний арешт накладено постановою державного виконавця від 18.12.2013 за заявою представника позивача у зв`язку з примусовим виконанням цього ж судового рішення. При цьому, у постанові від 18.12.2013 визначено, що виконавчий лист виданий про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 259001,02 грн.

Однак, як вбачається зі змісту рішенням суду від 09.11.2012 воно стосувалось звернення стягнення на предмет іпотеки, а не стягнення боргу.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що накладення арешту відбулось саме у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду від 09.11.2012 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, позивач, будучи й іпотекодержателем, й стягувачем у виконавчому провадженні, реалізовував своє право на належне виконання судового рішення.

За вищенаведених обставин суд вбачає підстави для звернення позивача до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту, накладеного у межах виконавчого провадження. При цьому, оскільки накладення арешту впливає на реалізацію прав позивача як іпотекодежателя, він має пріоритет на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Судом враховуються вказівки, що містяться в постанові Верховного Суду від 03.07.2019, крім посилання на положення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ як норми матеріального права, оскільки ці положення не мають ознак нормами права - загальнообов`язкового, формально-визначеного правила поведінки, встановленого та забезпеченого державою.

Спосіб захисту, сформульований у позовній вимозі щодо заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов`язані з обмеженням права іпотекодержателя щодо будинку загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 64,40 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не передбачений положеннями ст. 16 ЦК України. Крім того, ця вимога очевидно виходить за межі прав позивача як іпотекодержателя та покладає на Державну виконавчу службу певні обов`язки. Однак, Державна виконавча служба не є відповідачем у цій справі, а третьою особою залучено лише відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

За цих обставин друга позовна вимога не підлягає задоволенню.

Ціна позову у позовній заяві не вказана, до позову додано дві квитанції про сплату позивачем судового збору за подання позову до ОСОБА_1 на суму 1600 грн та 800 грн.

Будь-якого розрахунку судових витрат позивачем не надано та за змістом позовної заяви не вбачається. У зв`язку з цим, в суду відсутні вихідні дані, з яких можливо вирахувати за які позовні вимоги сплачувався позивачем судовий збір, а також його розмір насамперед при оплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Зважаючи на положення Закону України «Про судовий збір», у редакції, чинній на момент подання позову, позивач мав сплатити судовий збір у сумі 1600 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) щодо кожної вимоги немайнового характеру.

У зв`язку з цим, розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України здійснюється пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 264, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Переяслав-Хмельницький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

2.Зняти арешт, накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.12.2013 у виконавчому провадженні № 38376668 на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: будинок загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 64,40 кв.м, розташований за адресою:

АДРЕСА_2 .У задоволенні вимог щодо заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов`язані з обмеженням права іпотекодержателя щодо будинку загальною площею 97,40 кв.м, житловою площею 64,40 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

5.Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094; ;

ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Переяслав-Хмельницький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області - місцезнаходження: вул. Оболонна, 2-В, м.Переяслав, Київська область, 08400.

Повне рішення складено 24.02.2020.

Суддя: Д. В. Свояк