справа № 355/1332/19
головуючий у суді І інстанції Литвиненко О.Л.
провадження № 22-ц/824/1669/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

при секретарі судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мішутушкіна Олександра Володимировича на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Баришівського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: ОСОБА_1 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з заявою у порядку окремого провадження, ОСОБА_2 просила встановити факт родинних відносин із ОСОБА_4 у зв`язку з необхідністю оформити спадкові права після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року відмовлено представнику заінтересованої особи Мішутушкіну О.В. у задоволенні клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин на підставі пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України. Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що вимоги заяви безпосередньо пов`язані з наступним вирішенням питання про право ОСОБА_2 на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 . Таким чином, у цьому випадку існує спір про право заявниці на спадкування і це право оспорюється іншими особами, зокрема заінтересованою особою, представник якої вважає вказану заяву поданою з порушеннями статті 318 ЦПК України та передчасною.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвокат Мішутушкін О.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин залишити без розгляду у порядку пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції перевірив подану заяву лише на предмет її відповідності приписам статей 175 та 177 ЦПК України, однак при відкритті провадження у справі суд не перевіряв подану заяву на предмет її відповідності спеціальній нормі - статті 318 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно залишив заяву без розгляду у зв`язку з тим, що існує спір про право, а не постановив у порядку пункту 8 статті 257 ЦПК України ухвалу про залишення заяви без розгляду у зв`язку із тим, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу.

Заявник, повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанцій ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Особливістю розгляду справ в порядку окремого провадження є те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян: чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідні роз`яснення викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Відповідно до статті 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядає суд. Якщо законодавство не передбачає можливості встановлення даних фактів іншим шляхом, але від їх установлення залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, то суд вправі встановити даний факт.

Звертаючись до суду з заявою у порядку окремого провадження, ОСОБА_2 просила встановити факт родинних відносин із ОСОБА_4 у зв`язку з необхідністю оформити спадкові права після смерті ОСОБА_4 .

З поданої заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира у місті Києві. Крім того, із змісту поданої заяви вбачається, що вимоги заяви безпосередньо пов`язані з наступним вирішенням питання про право ОСОБА_2 на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 .

Отже, враховуючи, що у підготовчому судовому засіданні встановлено існування спору про право заявниці на спадкування і це право оспорюється іншими особами, зокрема представником заінтересованої особи, колегія апеляційного суду, погоджується з висновком суду першого суду про наявність підстав для залишення заяви без розгляду з цих правових підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія апеляційного суду враховує таке.

В окремому провадженні діє багато положень, притаманних позовному провадженню. Загальними є вимоги, що пред'являються в тому числі і до відкриття провадження у справі, його підготовки, судового розгляду, доказів і доказування, рішення, що ухвалюється у справі.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити в тому числі: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів)(частина 1, 5 статті 177 ЦПК України).

Вимоги до заяви про встановлення юридичного факту визначені у статті 318 ЦПК України. Відповідно до якої у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у цій справі було відкрито ухвалою суду першої інстанції від 09 вересня 2019 року.

Ухвалу про залишення заяви без руху та надання строку для усунення недоліків судом першої інстанції не постановлялася.

Таким чином, підстави для залишення без розгляду поданої заяви відповідно до статті 187 та пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України, -відсутні.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, після відкриття провадження у справі, підстави для залишення без розгляду поданої заяви відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України, -відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала Баришівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року залишається без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мішутушкіна Олександра Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 25 лютого 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар