Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2020 Справа №607/76/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей.

Посилаючись на те, що між сторонами 05.11.2005 р. було зареєстровано шлюб, який згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2018 р. було розірвано. В період шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти після розірвання шлюбу між сторонами за взаємною згодою сторін, залишились проживати з відповідачем. А з серпня 2019 року діти проживають разом з позивачем, оскільки їх мати веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не виконує батьківських обов`язків щодо виховання, навчання, утримання і розвитку дітей, а тому, діти виявили бажання проживати з батьком.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак подали заяву про те, що зміст позовних вимог підтримують з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просять його задовольнити та розглядати справу у їхній відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, без повідомлення причин своєї неявки, хоча був належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справи без участі їх представника та подали до суду висновок органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду повернуто заявнику заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 05.11.2005 р., який згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2018 р. справа № 607/6586/18 було розірвано.

У даному шлюбі у сторін народилися діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , видане 24.10.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 2292, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , видане 19.05.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1126.

Згідно із довідкою № 3278, 3279 від 23.12.2019 р. ПП «ТернопільКомСервіс» вбачається, що ОСОБА_1 разом із своїми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Дана інформація також підтверджується актом перевірки житлових умов від 23.12.2019 № 344, складеного ПП «Тернопіль КомСервіс».

Як вбачається із характеристики учениці 8-А класу ОСОБА_3 06.10.2006 р.н. Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №17 ім. В.Вихруща з поглибленим вивченням іноземних мов, на даний час проживає разом із батьком ОСОБА_1 , який займається вихованням дитини. Мати, ОСОБА_2 , не приділяє належну увагу вихованню та навчанню ОСОБА_3 , не підтримує зв`язок з школою та класним керівником , не відвідує батьківські збори.

Як вбачається із характеристики учня 3-Б класу ОСОБА_4 , ТМЗОШ- інтернату І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради ОСОБА_4 зарекомендував себе як дисциплінований учень, має навчальні досягнення високого рівня. Дитина потребує спокійного домашнього середовища, бо стреси негативно впливають на психіку учня.

20.03.2019 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 , видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 417.

Позивач має постійне місце працевлаштування, де отримує гідну заробітну плату, як слідує із довідки про доходи №24/12-01 від 24.12.2019 р., виданої ТОВ «Торгова група «АРС-Кераміка».

Судом встановлено, що судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2018 р. справа № 607/16103/18 стягувались з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей.

Однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.05.2020 р. справа № 607/29846/19 ухвалено звільнити ОСОБА_1 від сплати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються з нього згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2019 справа № 607/16103/18. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.12.2019 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім цього, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.09.2020 р. справа № 607/16103/18 судовий наказ від 31.08.2018 р. визнано таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62423592 від 26.06.2020 р. в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на виконанні знаходиться виконавчий лист № 607/29846/19 від 09.06.2020, згідно якого стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 27.10.2020 № 84637, складеного Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вбачається, що станом на 27.10.2020 р. заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становить 11 290,00 грн.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед слід виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопілсьької міської ради № 761 від 07.10.2020 р., за доцільне рекомендується визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком.

За таких обставин, суд вважає, що сталість соціальних зв`язка батька із дітьми, добросовісне виконання ним свої батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність негативного впливу на виховання і розвиток дітей, а тому, слід визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1 , що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дітей, що має першочергового значення при вирішенні зазначеного спору.

Крім цього, суд зауважує, що мати дітей, у разі визначення місця проживання дітей з батьком, не є обмежена у своєму праві на спілкування з ними, турботу відносно них та участь у їхньому вихованні і може реалізувати свої права, шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, чи за судовим рішенням.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 110, 111, 112-115, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дітей.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , за місцем його проживання.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, місцезнаходження: бульвар Т.Шевченка, 1, м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 23 листопада 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко