Справа № 953/1759/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №953/1759/20 (н/п 2/953/1389/19) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
31.01.2020 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №611 від 09.01.2007; дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати із позивачем ОСОБА_4 ; після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище ОСОБА_5 .
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 24.07.1998 вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , позивач мала дошлюбне прізвище мала ОСОБА_5 , після одруження змінила прізвище на ОСОБА_6 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ) мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тривалий час позивач та відповідач відносини як родина та сім`я не підтримують, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, стосунки між ним втрачено. Сторони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство та фактично перестали бути сім`єю. Примирення неможливе та суперечить волі позивача, оскільки мають різні погляди на життя, шлюб та родину, почуття один до одного зникли. По домовленості між сторонами, в інтересах дитини, дочка залишається проживати разом із позивачем. Після розлучення позивач бажає змінити прізвище на дошлюбне ОСОБА_5 .
На підставі викладеного позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання.
В підготовче засідання позивач не з`явилась, 04.02.2020 подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в підготовче засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій зазначив, що з позовними вимогами він ознайомлений, позов визнає в повному обсязі, наслідки відомі. Підготовче засідання просить провести без його участі.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що сторони подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників процесу.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення в підготовчому засіданні.
Суд, дослідивши надані документи, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
09 листопада 2007 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що 09.11.2007 складено відповідний актовий запис №611 у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.16).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 11.05.2007 зроблено відповідний актовий запис за №297 у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 (а.с.10).
Батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Позивач та відповідач мають різні погляди на сім`ю та шлюб, шлюбні відносини фактично припинені та не можуть бути поновлені.
Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо та враховуючи позицію відповідача про визнання позову.
Вимоги щодо розподілу майна не пред`являлись.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.
Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, той факт, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими тасуперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Стосовно вимоги ОСОБА_1 про залишення дитини ОСОБА_3 проживати з позивачем суд зазначає наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається щодо існування домовленості між сторонами про проживання дитини разом з позивачем, що розцінюється судом як відсутність спору по даним вимогам, у зв`язку з чим суд відмовляє ОСОБА_1 в цій частині позовних вимог.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останньою за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 200, 223, 263-265 ЦПК України, ст. 1, 24, 56, 110, 112-114 СК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 09.11.2007 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №611 від 09.11.2007.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.
Після розірвання шлюбу відновити позивачу ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_5 .
У задоволенні позовної вимоги в частині залишення дитини ОСОБА_3 проживати з ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 25.02.2020.

Суддя Чередник В.Є.