Справа № 283/2970/18
Провадження №2/283/11/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2020 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря - Кравець Л.Ю.,

представника позивача - Малинської районної державної адміністрації Житомирської області - Демченко Т.Г.,

представника позивача - Чоповицької селищної ради - Федотова М.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовом Малинської районної державної адміністрації Житомирської області та Чоповицької селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за користування земельною ділянкою,-

встановив:

Малинська районна державна адміністрація Житомирської області та Чоповицької селищної ради звернулись в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просять:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Чоповицької селищної ради безпідставно збережені кошти орендної плати за користування земельною ділянкою в розмірі 303923 гривні 76 копійок;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Малинської районної державної адміністрації Житомирської області сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4558 гривень 86 копійок та сплачений с удовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 926 гривень 50 копійок.

В судовому засіданні представник Чоповицької селищної ради позов підтримав та пояснив, що ОСОБА_1 є власником будівель, які знаходяться на території Чоповицької селищної ради. Таким чином він користується земельною ділянкою Чоповицької селищної ради площею 0,4762 га. з кадастровим номером :01:002:0053, але кошти за оренду даної ділянки не платить. Нормативно-грошова оцінка даної земельної ділянки становила:

-у 2015 році - 633930 гривень 73 копійки;

-у 2016 році - 908422 гривні 74 копійки;

-у 2017 році - 962928 гривень 10 копійок;

-у 2018 році - 962928 гривень 10 копійок.

Річна ставка орендної плати від нормативно-грошової оцінки становила 12%. Таким чином за 11 місяців 2015 року, 12 місяців 2016 року, 12 місяців 2017 року та 1 місяць 2018 року ОСОБА_1 мав би сплатити орендну плату в розмірі 303923 гривні 76 копійок. Однак орендну плату за користування земельної ділянки він не платить, а тому безпідставно зберіг кошти в розмірі 303923 гривні 76 копійок.

Представник Малинської районної державної адміністрації Житомирської області також позов підтримала і пояснила, що нерухоме майно ОСОБА_1 дійсно розмішене на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0053, яка належить Чоповицькій селищній раді. Таким чином він повинен платити орендну плату за користування земельною ділянкою, виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та ставки орендної плати. Цю плату він не сплачує, а тому за 11 місяців 2015 року, 12 місяців 2016 року, 12 місяців 2017 року та 1 місяць 2018 року безпідставно зберіг кошти в розмірі 303923 гривні 76 копійок.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що кошти за користування земельною ділянкою можуть бути стягнуті в тому випадку, коли земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0053, про яку зазначають позивачі, не існує, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, розглянувши справу в межах позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що в позові Малинської районної державної адміністрації Житомирської області та Чоповицької селищної ради до ОСОБА_1 необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2008 року став власником будівлі контори та їдальні (комплекс) загальною площею 550,4 м2, які розміщені по АДРЕСА_1 (а.с. 16-20, 33-34). Рішенням Чоповицької селищної ради від 12.12.2008 року ОСОБА_1 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,5 га. по АДРЕСА_1 (а.с. 22). Згідно витягів із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 34-37), по АДРЕСА_1 розміщена земельна ділянка площею 4762 м2 з кадастровим номером :01:002:0053. Нормативно-грошова оцінка даної земельної ділянки у 2015, 2016, 2017 та 2018 роках становила відповідно 633930 гривень 73 копійки, 908422 гривні 74 копійки, 962928 гривень 10 копійок, 962928 гривень 10 копійок.

Однак з листа відділу у Малинському районі головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 11.11.2019 року вбачається (а.с. 200), що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0053 в Державному земельному кадастрі не зареєстрована і документація із землеустрою на земельну ділянку в архіві відділу відсутня. Не дивлячись на це, Малинська районна державна адміністрація Житомирської області визначила, що власнику земельної ділянки завдані збитки в розмірі 303923 гривні 76 копійок (а.с. 24-31).

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів - у вигляді орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, без належних на те правових підстав.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 цього Кодексу особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Частиною 1 статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу).

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Відповідно до частин 1-2 статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час видачі свідоцтва про право власності) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Отже, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташовано цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди, внаслідок чого її власник недоотримує дохід у виді орендної плати, за своїм змістом є кондикційними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2017 у справі № 922/3412/17).

Слід зауважити, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина 1 статті 79 ЗК України).

Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 791 цього Кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Об`єктом оренди може бути земельна ділянка, яка сформована як об`єкт цивільних прав (аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/2948/17 та від 09.04.019 у справі № 922/652/18).

За змістом статей 15, 20, 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, за змістом статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

У розумінні наведених положень законодавства нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (частина 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель").

Отже, нормативна грошова оцінка є основою для визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 28.01.2019 у справі №922/3782/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17).

Оскільки земельна ділянка, за користування якою позивачі просять стягнути кошти, не має визначених меж і кадастрового номера, а інформація про неї не внесена до Державного земельного кадастру, то така ділянка не може вважатися сформованою як об`єкт цивільного права у розумінні положень статті 791 ЗК України. Крім того, технічна документація на спірну земельну ділянку не розроблена.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову Чоповицької селищної ради повністю за безпідставністю.

Також суд, відповідно до статті 141 ЦПК України, відмовляє в задоволенні позову Малинської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення сплаченого ними судового збору, оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог за які сплачений судовий збір.

Крім того суд скасовує заходи забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , відчужувати будівлі контори та їдальні по АДРЕСА_1 , оскільки позивачам повністю відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Також стягує з Чоповицької селищної ради на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень, оскільки фактично професійна правнича допомога надавалась у зв?язку з захистом відповідача від позовних вимог Чоповицької селищної ради. Вимоги ж Малинської районної державної адміністрації Житомирської області пов`язані лише із сплатою судового збору за позовні вимоги Чоповицької селищної ради.

Керуючись ст. ст. 215-270 ЦПК України, на підставі ст. 1212 ЦК України, ст. ст. 79, 791, 93, 120, 125 ЗК України, суд ,-

ухвалив:

В задоволенні позову Малинської районної державної адміністрації Житомирської області та Чоповицької селищної ради до ОСОБА_1 відмовити повністю за безпідставністю.

Стягнути з Чоповицької селищної ради на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень.

Заходи забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , відчужувати будівлі контори та їдальні по АДРЕСА_1 - скасувати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене 18.02.2020 року.

Суддя: А. О. Тимошенко