ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4386/20 Номер провадження 22-ц/814/2250/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л. Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2020 року (повний текст рішення складено 18 серпня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення не донарахованої та невиплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення не донарахованої та невиплаченої заробітної плати.

Даний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 01 вересня 1995 року по 31 серпня 2018 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах, зокрема, працювала на посаді викладача англійської мови. Посада, яку займала позивач, входить до переліку посад педагогічних працівників, затвердженого постановою КМУ від 14 червня 2000 року №963. Зазначає, що їй встановлена кваліфікаційна категорія «Спеціаліст вищої категорії», присвоєно педагогічне звання «Викладач-методист» з доплатою 15% посадового окладу згідно додатку №1 до постанови КМУ від 20 квітня 2007 року №643.

Зазначає, що протягом спірного періоду з 01 грудня 2016 року по 31 серпня 2018 року педагогічний стаж позивача перевищував 20 років (а саме складав 27 років) і це безпосередньо впливає на розмір надбавки за вислугу років. Так, відповідно до частини 4 статті 61 Закону України «Про освіту» педагогічним працівникам за вислугу понад 20 років встановлюється щомісячна надбавка у розмірі 30% посадового окладу.

29 серпня 2018 року з власної ініціативи позивач була звільнена за згодою сторін відповідно до частини 1 статті 36 КЗпП України. При цьому однією з причин звільнення послугувало порушення працедавцем порядку обчислення і виплати заробітної плати, що зафіксовано Управлінням Держпраці у Полтавській області.

Для оплати праці педагогічним працівникам адміністрацією та профспілковим комітетом відповідача відповідно до умов колективного договору на 2015-2017 роки було запроваджено тарифну систему оплати праці. Вважає, що розмір посадових окладів, встановлених доплат і надбавок педагогічним та науково-педагогічним працівникам закладів освіти недержавної форми власності не може бути нижчим, ніж такі самі виплати та гарантії, визначені державою для працівників відповідних державних та комунальних закладів освіти. При цьому в позові зазначає, що впродовж періоду з 01 вересня 1995 року до 01 грудня 2016 року відповідач дотримувався вимог законодавства та не порушував права та законні інтереси в частині розрахунку посадового окладу та погодинної ставки, які використовувались для нарахування позивачу заробітної плати та змінювались відповідно до змін у нормативно-правових актах з оплати праці.

Стверджує, що починаючи з 01 грудня 2016 року відповідач неправильно (у меншому розмірі) розраховував посадовий оклад та погодинну ставку, які використані для нарахування заробітної плати, що призвело до порушення прав і законних інтересів на отримання заробітної плати у повному обсязі. Вказані обставини підтверджуються розрахунковими листами з жовтня 2016 року по серпень 2018 року, витягом «Тарифікаційної відомості викладачів та інших працівників Полтавського кооперативного технікуму… з 01 жовтня 2016 року (розмір посадового окладу 1 розряду 1185,00 грн.)».

На думку позивача ОСОБА_1 , з 01 грудня 2016 року її посадовий оклад та погодинна ставка (для розрахунку заробітної плати) мали бути збільшені з причини внесення змін до діючих нормативних актів з оплати праці, але відповідач відповідні зміни не вніс, їх розмір не збільшив, що безпосередньо вплинуло на розмір заробітної плати.

Управлінням Держпраці у Полтавській області за заявами позивача проведено інспекційні відвідування відповідача й складено Акт та Припис про усунення виявлених порушень, зокрема, зобов`язано в.о. директора ОСОБА_2 усунути порушення вимог наказу МОН від 26 вересня 2005 року №557 (пункт 10 Припису). Крім того, 19 серпня 2018 року за дане порушення трудового законодавства на відповідача накладений штраф, який ним добровільно сплачено, але виявлені порушення щодо невірно встановленого розміру посадового окладу позивача не усунув, належні кошти заробітної плати не виплатив, що зафіксовано Актом повторного інспекційного відвідування. Зазначає, що всього сума невиплаченої відповідачем заробітної плати у період з 01 грудня 2016 року по 31 серпня 2018 року у зв`язку з невірно застосовною погодинною ставкою заробітної плати становить 17743,03 грн. Також позивач наводить дані щодо невиплати у повному обсязі надбавок, у розрахунку яких використовується розмір посадового окладу (ставка заробітної плати). Тому, зважаючи на педагогічний стаж у 27 років, враховуючи, що згідно з частини 4 статті 61 Закону України «Про освіту» розмір щомісячної надбавки за вислугу років понад 20 років встановлений у розмірі 30 %, вважає, що відповідачем для розрахунку відповідних сум використано неналежну базу, а саме невірно визначений розмір посадового окладу погодинної ставки заробітної плати з урахуванням виконаного педагогічного навантаження (обсягу виконаної роботи). У зв`язку з цим загальна сума недоплаченої відповідачем надбавки за вислугу років впродовж спірного періоду з 01 грудня 2016 року по 31 серпня 2018 року становить 5322,91 грн.

Просила стягнути з відповідача Полтавського кооперативного коледжу на її користь суму не виплаченої заробітної плати у розмірі 23065,96, у тому числі невиплачену заробітну плату за виконане педагогічне навантаження у сумі 17743,03 грн. та невиплачену надбавку за вислугу років у розмірі 5322,93 грн. за вирахуванням з цих сум передбачених законодавством податків та зборів з доходів фізичних осіб; судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення не донарахованої та невиплаченої заробітної плати відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права оскільки не враховано, що до 28 вересня 2017 року діяв Закон України «Про освіту» № 1060 від 23 травня 1991 року; визнано встановленими обставини, що мають значення для справи, які фактично не відбулися, є недоведеними, а саме щодо встановлення відповідачем тарифної сітки. Відповідач не спростував розрахунки позивача наведені в позовній заяві.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу Полтавський кооперативний коледж просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, винесеним з чітким дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним дослідженням доказів, що були надані сторонами під час розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 23065 грн. 96 коп. та беручи до уваги положення частини 13 статті 7 статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 30 серпня 1989 року, яка наявна в матеріалах справи, позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем та в період з 01 вересня 1995 року до 31 серпня 2018 року працювала на посаді викладача англійської мови Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки (а.с.22-23).

Зазначена посада викладач входить до переліку посад педагогічних працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-технічних працівників». При цьому педагогічний стаж позивача ОСОБА_1 перевищує 20 років, а саме згідно з наказом відповідача від 23 вересня 2016 року №55-К станом на 01 вересня 2016 року складав 27 років (а.с.24-26).

Згідно з наказом директора Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки №73-к від 29 серпня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України (а.с.23).

У позовній заяві зазначено, що відповідачем допущено ряд порушень трудового законодавства, зокрема, щодо виплати заробітної плати (розміру тарифної ставки, окладу тощо), які зафіксовано Управлінням Держпраці у Полтавській області (а.с.27-29).

У продовж періоду з 01 вересня 1995 року до 01 грудня 2016 року відповідач дотримувався вимог трудового законодавства в частині розрахунку посадового окладу та погодинної ставки, які використовувались для нарахування позивачу заробітної плати.

ОСОБА_1 зверталась до Управління Держпраці у Полтавській області та за її заявами протягом періоду з 15 серпня 2018 року по 29 серпня 2018 року було проведено інспекційні відвідування відповідача.

За наслідками проведених перевірок Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки установлено, що було порушено вимоги законодавства про працю, про що складено відповідні акти від 29 серпня 2018 року, 27 вересня 2018 року та від 26 жовтня 2018 року, винесено припис про усунення виявлених порушень від 06 вересня 2018 року, а також складено постанову від 19 вересня 2018 року, якою на відповідача накладено штраф за неусунення порушень, що був сплачений останнім добровільно у встановлений строк (а.с.39-43, 44-46, 47, 48-51, 52-54).

Зокрема, згідно з пунктом 10 Припису про усунення виявлених порушень №ПЛ1734/169/АВ/П від 06 вересня 2018 року зобов`язано в.о. директора Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки ОСОБА_2 усунути порушення вимог наказу МОН від 26 вересня 2005 року №557 (а.с.39-43).

Так, із відомостей про оплату праці ОСОБА_1 вбачається, що остання отримувала заробітну плату у строки та в розмірах, що передбачені законодавством, зокрема, вимогами статті 30 Закону України «Про оплату праці», їй нараховувались посадовий оклад, вислуга років, надбавка за педагогічне навантаження, а також виплачувались відповідачем передбачені законодавством нарахування та доплати, матеріальні допомоги, премії, відпускні та лікарняні відповідно до обсягу відпрацьованого часу з врахуванням розміру посадового окладу за відповідний період.

У грудні 2016 року мінімальна заробітна плата за календарний місяць становила 1600 грн. позивачу у грудні 2016 року було нараховано та виплачено заробітну плату у розмірі 4249,77 грн.; з січня 2017 року по грудень 2017 року мінімальна заробітна плата за календарний місяць становила 3200 грн. позивачу за період з січня 2017 року по грудень 2017 року було нараховано та виплачено заробітну плату у наступному розмірі: в лютому-травні 2017 року - 4249,77 грн., у червні 2017 року - 8740,31 грн. (з врахуванням відпускних), у вересні 2017 року - 3029,82 грн., у жовтні 2017 року 3250,53 грн., у листопаді 2017 року - 5271,48 грн., у грудні 2017 року - 5271,48 грн., з врахуванням фактично відпрацьованих ОСОБА_1 годин педагогічного навантаження у відповідному календарному місяці; з січня 2018 року по серпень 2018 року мінімальна заробітна плата за календарний місяць становила 3723 грн. позивачу за період з січня 2018 року по серпень 2018 року нараховано та виплачено заробітну плату у наступному розмірі: у лютому 2018 року 3250,33 грн., у березні 2018 року - 5271,48 грн., у квітні 2018 року 6703,24 грн., у травні 2018 року - 5271,48 грн., з врахуванням фактично відпрацьованих ОСОБА_1 годин педагогічного навантаження у відповідному календарному місяці, у червні 2018 року 19654,20 грн. (з врахуванням відпускних та інших передбачених законодавством виплат), у серпні 2018 року 3950,36 грн. (а.с.34-37)

Відповідно до Статуту Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки () коледж є юридичною особою, самостійним суб`єктом в системі вищої освіти України, який здійснює свою діяльність на засадах неприбутковості. Організаційно-правова форма Коледжу: приватна організація (установа, заклад). Коледж є самостійною юридичною особою, створеною і зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.70).

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 3 статті 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, можуть встановлюватися угодою сторін.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про оплату праці» оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту.

Укладання трудових контрактів з науково-педагогічними та педагогічними працівниками вищих навчальних закладів може здійснюватися на підставі частини 3 статті 54 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII, чинного в період спірних правовідносин.

Частиною 1 статті 57 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII, чинного в період спірних правовідносин, передбачено, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам належні умови: праці та медичне обслуговування; оплату підвищення кваліфікації; правовий, соціальний, професійний захист; диференціацію посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до кваліфікаційних категорій, встановлення підвищених посадових окладів (ставок заробітної плати) за педагогічні звання, надбавок за почесні звання, доплат за наукові ступені та вчені звання; виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обов`язків; виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки; надання пільгових довгострокових кредитів на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла або надання службового житла у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України; пенсію за вислугу років; інші гарантії, визначені законом України.

За особливі трудові заслуги педагогічні та науково-педагогічні працівники можуть бути нагороджені державними нагородами, відзначені знаками, грамотами, іншими видами морального та матеріального заохочення (стаття 57 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII, чинного в період спірних правовідносин).

При вирішенні спорів про виплату премій винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Згідно з частинами 2, 3 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників (стаття 8 Закону України «Про оплату праці»).

Фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень (стаття 71 Закону України «Про вищу освіту» від 17 січня 2002 року № 2984-III).

Згідно частини 5 даної статті фінансування приватних вищих навчальних закладів здійснюється їх засновниками та з інших джерел, не заборонених законодавством.

Суд першої інстанції встановив, що Полтавський кооперативний коледж є приватним закладом, який не фінансується з бюджету, оплата праці його працівників не здійснюється за рахунок бюджетної сфери, а здійснюється на підставі умов контракту, укладеного між працівниками та учбовим закладом.

Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та виданий на її підставі наказ Міністерства освіти і науки від 26 вересня 2005 року № 557, регулює відносини в сфері оплати праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та прийнята з метою упорядкування оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Відповідно до положень пунктів 2.2 та 2.3 Колективного договору Полтавського кооперативного коледжу (зі змінами та доповненнями на 2015-2017 роки), який пройшов повідомну реєстрацію та зареєстрований Управлінням соціального розвитку Виконавчого комітету Полтавської міської ради (реєстровий номер 224 від 01 грудня 2016 року) передбачено, що формування тарифних сіток (схеми посадових окладів) проводиться на основі тарифної ставки робітника за вимогами статтей 96, 97 Кодексу законів про працю. Водночас загальний розмір нарахованої заробітної плати працівника, який виконав місячну (годинну) норму праці з відповідними доплатами, надбавками та іншими заохочувальними виплатами, не може бути меншим законодавчо встановленого розміру заробітної плати за відповідний рік. Самостійне визначення форм і систем оплати праці, норм праці, розцінок, тарифних сіток, ставок, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних компенсаційних та гарантійних виплат, здійснюється Полтавським кооперативним коледжем з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, Генеральною та галузевою угодами.

Також пунктом 2.23 Колективного договору Полтавського кооперативного коледжу передбачено, що статтями 33, 34 Закону України «Про оплату праці» виконується в частині здійснення індексації заробітної плати при наявності коштів (а.с.30-31).

Згідно копій розрахункових листів за спірний період ОСОБА_1 , як викладачу, нараховувалися заробітна плата яка включала: за цикл. комі, індексація доходу, погодинна виплата, премія разова, за класне керівництво, вислуга років.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірний період позивачу нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, яка включала основну та додаткову заробітну плату, оплату за виконання педагогічного навантаження, доплати за науковий ступінь та наукове звання, інші доплати, що передбачені законодавством, в тому числі і надбавку за вислугу років на підставі умов оплати праці, згідно із штатним розкладом і встановленим окладом (а.с.35-38), а тому за вказаних вище обставин у відповідача відсутня перед позивачем заборгованість із виплат у вигляді недонарахованої заробітної плати, як про це зазначає позивач у своїх розрахунках.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 квітня 2020 року по справ № 234/4621/18.

Мотиви відхилення доводів апеляційної скарги

Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що до 28 вересня 2017 року діяла редакція Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII, яка не передбачала можливості приватній установі самостійно встановлювати умови оплати праці та що в рішенні суду не враховані дані обставини спростовуються вищенаведеним та правовою позицією Верховним Судом викладеною в постанові від 08 квітня 2020 року по справ № 234/4621/18.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач при розрахунку за спірний період використовував не Єдину тарифну сітку визначену КМУ, а власну не є підставою для скасування рішення суду, оскільки розрахунки проводилися відповідно до норм Колективного договору, який пройшов повідомну реєстрацію та зареєстрований Управлінням соціального розвитку Виконавчого комітету Полтавської міської ради. При цьому суд керується принципом змагальності сторін тоді як позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що розрахунок здійснений в супереч положенням Колективного договору.

Також слід звернути увагу, що суд позбавлений права за власної ініціювати витребовувати докази.

Необґрунтованими є доводи наведені в апеляційній скарзі щодо не спростування відповідачем розрахунків ОСОБА_1 наведених в позовній заяві, оскільки дані розрахунки здійсненні з урахуванням правової позиції позивача, яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів правильність по суті прийнятого рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 12 листопада 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська