Справа № 669/95/20
Провадження № 2/669/141/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Дем`янюк Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Йосиповецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Йосиповецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, в якій просить встановити факт родинних відносин з його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є він, її рідний син, однак на даний час не може вирішити свої спадкові права після її смерті, оскільки актовий запис про його народження не зберігся та ним не поновлювався, в зв`язку із чим не може підтвердити свої родинні відносини з матір`ю в нотаріальній конторі з метою прийняття та оформлення спадщини після її смерті.

Також, ОСОБА_1 просить встановити факт належності йому заповіту, складеного матір`ю ОСОБА_2 та посвідченого секретарем Йосиповецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 22 квітня 1988 року за № 1.

Зазначає, що під час зібрання документів, необхідних для прийняття спадщини, ним було виявлено невідповідність його прізвища у заповіті та паспортним даним, а саме в заповіті його прізвище записано « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_2 », тому через вказані розбіжності віті він не має можливості оформити документи для прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Крім того, просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай), визначену сертифікатом на право на земельну частку (пай) ХМ № 0360167, вказуючи, що земельна ділянка площею 2,34 га розташована на землях с.с. «Полісся» с. Йосипівці Білогірського району Хмельницької області і належала ОСОБА_2 , однак він, як спадкоємець, окрім інших підстав, не може оформити свої спадкові права з причин того, що оригінал сертифікату був втрачений спадкодавцем.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити в їхній відсутності, вимоги свого довірителя, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Відповідач - Йосиповецька сільська рада Білогірського району Хмельницької області про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, в якій вказується, що вимоги позивача слід задовольнити, а розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд має право встановити факт родинних відносин між фізичними особами.

Відсутність документів, які б підтвердили факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме відсутність актового запису про народження ОСОБА_1 , підтверджується повідомленням Білогірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 28 січня 2020 року № 123/22.1.4-36 та повідомленням Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 03 лютого 2020 року № 403/5.1.04-34.

Той факт, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 підтверджується даними довідки виконавчого комітету Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області від 16 жовтня 2019 року № 2844, даними записів з погосподарської книги за 1948-1949 рр., 1950-1951 рр., згідно якої в склад сім`ї голови домогосподарства ОСОБА_6 , входили, крім інших, дружина ОСОБА_2 та їхній син ОСОБА_1 , 1927 року народження.

Крім того, з письмових пояснень свідків ОСОБА_7 , 1935 року народження, та ОСОБА_8 , 1934 року народження, жителів с. Йосипівці Білогірського району Хмельницької області, слідує, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .

Викладене свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 дійсно є сином померлої ОСОБА_2 і встановлення цього факту має для нього правове значення.

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд має право встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Із паспортних даних позивача встановлено, що правильне його прізвище - « ОСОБА_2 ».

Оцінюючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заповіт, складений ОСОБА_2 та посвідчений секретарем Йосиповецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 22 квітня 1988 року за № 1 на ім`я « ОСОБА_1 », в дійсності належить посвідчений на користь сина заповідача - ОСОБА_1 , а тому заяву про встановлення факту належності позивачу заповіту також необхідно задовольнити.

Що ж стосується позовних вимог про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, то суд виходить із наступного.

Із актового запису про смерть від 12 грудня 1995 року № 87, який наданий Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом від 30 січня 2020 року № 87/04-23, встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Наварія Пустомитівського району Львівської області.

З довідки виконавчого комітету Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області від 16 жовтня 2019 року № 2844 вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала із сином ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Рогожиної Ю.М. від 28 січня 2020 року № 59189192 та повідомлення від 28 січня 2020 року № 26/01-16 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 64554405 (номер у нотаріуса 94/2019) і спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини, є син померлої - позивач ОСОБА_1 .

З повідомлення приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Рогожиної Ю.М. слідує, що видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину неможливо із-за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Згідно довідки відділу у Білогірському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 21 жовтня 2019 року № 31-22-0.19-589/103-19 встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 був виданий земельний сертифікат на право на земельну частку (пай) ХМ № 0360167 від 26 червня 1997 року у с.с. «Полісся» с. Йосипівці Білогірського району Хмельницької області площею 2,34 га, однак оригінал вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) загублено, про що зроблено відповідне повідомлення в районній газеті «Життя і слово» від 26 липня 2019 року № 57-58.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Таким чином, приймаючи до уваги, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцеві ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай), а також те, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлої, суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача - Йосиповецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, який згідно поданої заяви від 03 лютого 2020 року № 26 позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. При цьому судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 1216-1223, 1261, 1266, 1268-1270 ЦК України (в редакції 2003 року), ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 229, 263-265, п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Йосипівці Білогірського району Хмельницької області, є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Наварія Пустомитівського району Львівської області.

Встановити факт, що заповіт, який складений від імені ОСОБА_2 та посвідчений секретарем Йосиповецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 22 квітня 1988 року за № 1 на користь « ОСОБА_1 », в дійсності складений та посвідчений на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Йосипівці Білогірського району Хмельницької області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Йосипівці Білогірського району Хмельницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) площею 2,34 га, що розташована на землях колишньої с.с. «Полісся» с. Йосипівці Білогірського району Хмельницької області та право на яку посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 26 червня 1997 року ХМ № 0360167.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. І. Давидюк