І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
13.11.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Так, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем, ОСОБА_2 на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .
Вказує, що оскільки відповідач не відмовилась від прийняття спадщини, то до неї перейшли і кредитні зобов`язання померлого позичальника ОСОБА_2 .
Посилаючись на вказані вище обставини, Банк просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 03.10.2012 в розмірі 9 285,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 2 321,39 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 6 963,90 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.
Ухвалою суду від 10.12.2019 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 09.01.2020, яке неодноразово відкладалось через неяку учасників справи та необхідністю витребування доказів.
Ухвалою суду від 30.01.2020 з Третьої Запорізької державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
17.02.2020 затребувані документи надійшли на адресу суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом із позовом подав заяву в якій просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не надала, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутність не надавала, причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи те, що відзив на позов у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України не подано, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наразі змінено найменування ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк».
02.12.2017 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 04.12.2017 (актовий запис 7814).
Позичальник ОСОБА_2 взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого на день його смерті виникла заборгованість в розмірі 9 285,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 2 321,39 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 6 963,90 грн.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.
Позивач вважає, що спадкоємцем є відповідач у справі ОСОБА_1 .
З копії паспортів померлого ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 встановлено, що вони були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .
07.04.2018 до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, яка надійшла на адресу нотаріальної контори 30.05.2018.
Згідно відповіді державного нотаріуса Третьої Запорізької нотаріальної контори Трипольської К.К. від 30.05.2018 №1018/02-14 після померлого ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».
Позивач зазначає, що оскільки відповідач ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_2 та не подала в установленому законом порядку заяву про відмову від спадщини, яка відкрилась після його смерті, то вона прийняла спадщину, та є спадкоємцем після померлого ОСОБА_2 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Для прийняття спадщини в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України необхідно встановити факт постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.
Сама по собі реєстрація ОСОБА_1 за тією ж адресою, а саме: АДРЕСА_1 , де був зареєстрований померлий ОСОБА_2 не є безумовним доказом постійного проживання ОСОБА_1 саме за цією адресою, а відповідно і того, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .
Інших доказів, які би підтверджували постійне проживання відповідача ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 позивачем не надано.
В той же час, частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що нотаріусу не подавались будь-які заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого ОСОБА_2 , в тому числі таких заяв не подавала відповідач ОСОБА_1 .
У зв`язку із вищевикладеним, суд доходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_1 прийняла спадщину, після смерті ОСОБА_2 , оскільки позивачем не підтверджено той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , або ж подала заяву про прийняття спадщини, а само по собі реєстрація місця проживання за однією адресою із померлим не свідчить про прийняття спадщини у встановленому законом порядук
Також, позивачем не надано суду доказів, що спадкодавець ОСОБА_2 залишив після своєї смерті взагалі будь-яке майно у спадщину.
Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Однак, навіть в разі, якщо б суд встановив факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у встановленому законом порядку, суд позбавлений можливості визначити межі відповідальності відповідача, на якого ст. 1282 ЦК України покладено обов`язок задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину, оскільки позивачем не надано суду доказів обсягу та вартості спадкового майна для визначення межі відповідальності відповідача.
На підставі викладених обставин позов АТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223 ч. 4, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов АТ КБ «ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В.Гашук