ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м.Суми

Справа №592/6696/15-ц

Номер провадження 22-ц/816/437/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

стягувач Акціонерне товариство «Уралстройенергомонтаж»,

боржник Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Назар Васильович

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Уралстройенергомонтаж»

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року,постановлену у складі судді Костенка В.Г., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст якої складено 24 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Уралстройенергомонтаж» (далі - АТ «Уралстройенергомонтаж»), через свого представника адвоката Бенька І.В.,звернулося до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В., яку мотивує тим, що Ковпаківським районним судом м. Суми виданий виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь Закрытого акционерного общества «Уралстройэнергомонтаж» збитків в розмірі 5 899 998,82 руб. РФ, що за курсом НБУ станом на 21 червня 2016 року становить 2 245 775 грн. 55 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 25 вересня 2012 року по 04 квітня 2014 року у розмірі 742 793,69 руб. РФ, що за курсом НБУ станом на 21 червня 2016 року становить 282 736 грн.99 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами, нарахованими на суму 5 899 988,82 руб. РФ по ставці 8,25% річних за період з 05 квітня 2014 року по день її фактичної виплати, а також витрати по сплаті арбітражного збору в розмірі 481 258,32 руб. РФ, що за курсом НБУ станом на 21 червня 2016 року становить 183 186 грн. 17коп.. Рішення виконане частково. Стягувач звернувся із заявою і виконавчим листом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. 04 вересня 2019 року приватний виконавець виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу з тих підстав, що місцезнаходження боржника не належить до виконавчого округу та виконавче провадження закінчено у зв`язку з виконанням. Стягувач не погоджується з таким повідомленням, оскільки виконавчий документ не виконаний повністю. Зазначає, що залишилося невиконаним стягнення процентів, що встановлено ухвалою суду від 27 серпня 2018 року. Крім того, на території міста Києва боржник має кошти на рахунку у ПАТ «ПУМБ» та має своє представництво за адресою АДРЕСА_1 б АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, скаржник просив визнати неправомірними дії приватного виконавця Павлюка Н.В. щодо повернення виконавчого листа №592/6696/15 від 08.08.2016, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми стягувачу без прийняття до виконання; скасувати повідомлення приватного виконавця Павлюка Н.В. від 04.09.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати приватного виконавця Павлюка Н.В. відкрити виконавче провадження з метою повного виконання виконавчого листа №592/6696/15 від 08.08.2016 в частині стягнення з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь АТ «Уралстройенергомонтаж» процентів за користування чужими грошовими коштами, нарахованими на суму 5899988,88 руб. РФ по ставці 8,25 % річних, за період з 05.04.2014 по день її фактичної виплати.

Ухвалою Ковпаківського районного суд м. Суми від 19 грудня 2019 року в задоволенні скарги АТ «Уралстройенергомонтаж»відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Уралстройенергомонтаж», посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду скасувати, а скаргу АТ «Уралстройенергомонтаж» на дії приватного виконавця Павлюка Н.В. задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд визнав та встановив факт невиконання виконавчого листа в повному обсязі, проте всупереч положенням ч.2 ст. 451 ЦПК України не задовольнив скаргу частково і не визнав повідомлення приватного виконавця в цій частині незаконним.

Вважає, що виконавче провадження повинно бути відкрите приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павлюком Н.В. за місцезнаходженням майна боржника. Доводить, що безготівкові (грошові) кошти є майном і оскільки боржник має кошти на рахунках у банках ПАТ «ПУМБ» та АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, тому рішення суду повинно виконуватися у виконавчому окрузі м. Києва.

Від АТ «Сумське НВО» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що стягувачем не було надано доказів фактичної наявності у товариства майна на території виконавчого округу приватного виконавця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ «Уралстройенергомонтаж» - адвоката Бенька І.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що18 грудня 2014 року рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь AT «Уралстройенергомонтаж» збитки в розмірі 5899998,82 руб. РФ, що за курсом НБУ станом на 21 червня 2016 року становить 2245775,55 грн; проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 25.09.2012 по 04.04.2014 у розмірі 742793,69 руб. РФ, що за курсом НБУ станом на 21.06.2016 становить 282736,99 грн; проценти за користування чужими грошовими коштами, нарахованими на суму 5899998,82 руб. РФ по ставці 8,25 % річних за період з 05.04.2014 по день її фактичної виплати; витрати по сплаті арбітражного збору в розмірі 481258,32 руб. РФ, що за курсом НБУ станом на 21.06.2016 становить 183186,17 грн.

За місцезнаходженням АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за адресою м. Суми вул. Горького, 58, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 червня 2016 року визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України вказаного рішення.

На підставі зазначеної ухвали, Ковпаківським районним судом м. Суми 08 серпня 2016 року видано виконавчий лист. У виконавчому листі вказано місцезнаходження боржника: АДРЕСА_3 . Реквізитів банківських рахунків не зазначено.

З зазначених рішень та виконавчого листа вбачається, що таке рішення підлягає загальному виконанню, оскільки стосується стягнення суми коштів.

28 травня 2019 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області Тимофєєва Т.І. на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого листа винесла постанову про повернення виконавчого документу. Виконавчий лист був повернутий стягувачу.

Крім того, встановлено, що рішення суду виконано частково в сумі 2711698,71 грн. та перераховано стягувачу. Рішення в частині стягнення суми у руб. РФ за користування чужими грошовими коштами, нарахованими на суму 5899988,82 руб. РФ по ставці 8,25 % річних, за період з 05.04.2014 по день її фактичної виплати не виконано.

Стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження. У заяві повідомив про представництво боржника у м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 та рахунок боржника № НОМЕР_1 відкритий у ПАТ «ПУМБ» м. Києва.

Повідомленням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. від 04 вересня 2019 року виконавчий лист повернутий без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що пред`явлений не за місцем виконання. Своє рішення виконавець мотивував тим, що боржник знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . Також виконавець вважав, що виконавчий документ виконано. При прийнятті рішення виконавець керувався положеннями ч. 2 ст. 24, абзацом 2 ч. 1 ст. 40, п. 9 п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Встановивши, що виконавчий лист не виконаний повністю, суд першої інстанції вважав, що повідомлення приватного виконавця у цій частині є необґрунтованим.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що суд мав би задовольнити скаргу частково і визнати повідомлення приватного виконавця в цій частині незаконним є безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Проте, у справі, що переглядається не було встановлено порушення права заявника, яке б підлягало поновленню. Незважаючи на помилковість висновку приватного виконавця про виконання виконавчого листа в повному обсязі, виконавчий документ обґрунтовано був повернутий стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пред`явленням його не за місцем виконання.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Зі змісту цієї норми права вбачається, що місце виконання судового рішення пов`язується законодавцем з фактичним місцезнаходженням постійно діючого органу боржника або його майна.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 190 ЦК України, майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

При цьому, виходячи з положень ч.1 ст. 179, ст. 177 цього Кодексу, одним із різновидів майна є гроші.

В апеляційні скарзі скаржник зазначає, що гроші, в тому числі у безготівковій формі, є майном і їхнім місцезнаходженням вважається місцезнаходження фінансової установи, в якій відкритий відповідний рахунок боржника. Однак, надані представником АТ «Уралстройенергомонтаж» докази відкритих банківських рахунків боржника в установах банків з місцезнаходженням в м. Києві не свідчать про наявність на цих рахунках коштів, тобто не свідчать про наявність майна за місцезнаходженням фінансової установи, в якій відкрито банківський рахунок.

Разом з тим, з довідки АТ «ПУМБ» №SM1-52|263 від 29 жовтня 2019 року (том 1, а. с. 211) вбачається, що у цьому банку, зокрема на зазначеному стягувачем рахунку № НОМЕР_1 , кошти відсутні.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що місце, де у особи відкриті банківські рахунки в установах банків, або юридична особа має представництва не мають значення для визначення місця виконання рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки приватний виконавець при прийнятті повідомлення про повернення виконавчого листа з тих підстав, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, діяв відповідно до закону.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Уралстройенергомонтаж»залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2020 року.

Головуючий - Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик