Постанова

Іменем України

07 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 727/10521/17

провадження № 61-43904св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

відповідач - Чернівецька міська рада,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рівненська 10»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці в складі судді Чабан В. М. від 04 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області в складі колегії суддів: Лисака І. Н., Владичана А. І., Одинака О. О. від 06 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до Чернівецької міської ради, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» (далі - ТОВ «Гіпербуд»), Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рівненська 10» про зобов`язання до вчинення юридичної дії.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 12 січня 2012 року між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Хмельницькбудінвест» (у подальшому замінено на ТОВ «Гіпербуд» було укладено договір про спільну діяльність по будівництву 180-ти квартирного будинку по АДРЕСА_1 . Стороною договору про спільну діяльність від 12 січня 2012 року вони не були, але даний догові безпосередньо впливає на їхні права та інтереси. Так, 06 серпня 2014 року, 17 липня 2014 року, 04 червня 2014 року, 11 червня 2014 року, 24 липня 2013 року, 05 лютого 2014 року між позивачами та ТОВ «Гіпербуд» укладено договори купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_1 . Позивачі вказують, що на момент укладення договору сторони передбачали наявність у вищевказаному житловому будинку, з подальшим проектуванням в документації, нежитлових приміщень та право їх продажу (право продажу майнових прав на них). 03 жовтня 2014 року Чернівецькою міською радою прийнято в експлуатацію блоки № 1-3 вищевказаного багатоквартирного будинку, подано та зареєстровано в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Позивачі вказують, що зазначені декларації були подані без перевірки фактичних розмірів нежитлових приміщень, які ними придбано згідно договорів купівлі-продажу майнових прав та не відповідають проекту будівництва.

З урахуванням викладеного просили суд зобов`язати Чернівецьку міську раду подати Інспекції архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради заяву в довільній формі, відповідно до абзацу 4 пункту 22 постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, про зміни в пункті 13 декларацій про готовність об`єкта до експлуатації багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 (блоки 1-3): № ЧВ 32 (блок 1) - 34,8 кв.м. нежитлові приміщення загального користування та 282,6 кв.м. нежитлові приміщення; № ЧВ 40 (блок 2) - 36,7 кв.м. нежитлові приміщення загального користування та 276 кв.м. нежитлові приміщення; № ЧВ 64 (блок 3) - 36,5 кв.м. нежитлові приміщення загального користування та 273,5 кв.м. нежитлові приміщення; зобов`язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради розглянути подані Чернівецькою міською радою документи та внести відповідну інформацію до реєстру.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 06 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову в позові, зазначив про те, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладений в апеляційній скарзі, немає.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 06 серпня 2018 року, у якій заявник посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не досліджено обставин справи, суди не проаналізували законодавство в сфері будівництва та не врахували, що відступлення від проекту будівництва є неможливим.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

До Верховного Суду надійшов відзив об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рівненська 10» на касаційну скаргу ТОВ «Гіпербуд», у якому заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що нежитлові приміщення технічного поверху відносяться до категорії допоміжних приміщень, призначених для забезпечення експлуатації будинку і побутового обслуговування його мешканців.

Узагальнені доводи письмових пояснень по справі

До Верховного Суду надійшли письмові пояснення ТОВ «Гіпербуд», в яких він не погоджується із доводами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рівненська 10», викладеними у відзиві на вищевказану касаційну скаргу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 727/10521/17 з Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 12 січня 2012 року між Чернівецькою міською радою, Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та ТОВ «Хмельницькбудінвест» було укладено договір № 4185-кр про спільну діяльність по будівництву дев`ятиповерхового 180-ти квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими гаражами на 50 автомобілів на АДРЕСА_1 .

03 січня 2013 року між Чернівецькою міською радою, Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, ТОВ «Хмельницькбудінвест» та ТОВ «Гіпербуд» було укладено додатковий договір № 1 до договору про спільну діяльність по будівництву дев`ятиповерхового 180-и квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими гаражами на 50 автомобілів на АДРЕСА_1 , пунктом 1 якого внесено зміни до договору про спільну діяльність в частині Генерального підрядника, а саме: ТОВ «Хмельницькбудінвест» замінено на ТОВ «Гіпербуд».

Умовами договору визначено за Генпідрядником обов`язок організувати будівництво дев`ятиповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими гаражами по АДРЕСА_1 , відповідно проектній документації.

Позивачі зазначають, що стороною договору про спільну діяльність від 12 січня 2012 року вони не були, але даний договір безпосередньо впливає на їхні права та інтереси.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Таким чином при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відмовляючи в позові, суди попередніх інстанції правильно встановили обставини справ, зокрема виникнення правовідносин між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Гіпербуд» з приводу будівництва дев`ятиповерхового будинку по АДРЕСА_1 з технічними приміщеннями без виділення серед них нежитлових приміщень загального чи відокремленого користування (як об`єкта майнових прав), час та умови здачі його в експлуатацію та Генерального підрядника з приводу придбання спірних нежитлових приміщень, та те, що позивачі не були стороною спірного правочину, права та інтереси яких зазначеним договором не порушені.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги на судові рішення судів попередніх інстанцій

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильного висновку апеляційного суду по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями 400 ЦПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визначає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 17, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 06 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун