Справа № 496/4486/19
Провадження № 2/496/734/20
10 лютого 2020 року Біляївський районний суд
Одеської області
в складі: головуючого судді Трушиної О.І.
за участю секретаря Бондаренко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» про зняття арешту з майна,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 22311510 від 20.10.2010 року, винесену Відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області в частині накладення арешту на все її майно і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 22311510 від 01.04.2011 року, винесену Відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області, а також просить зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого та рухомого майна, що їй належить.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій зазначила, що на позовних вимогах наполягає, просить розглянути справу без її участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представники Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, повідомлення про причини неявки від них не надходило, відзив на позов ними не подано, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
14.11.2016 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ КУ «Прімоколект-Капітал» укладений договір відступлення права вимоги № UB-OP/16-132, згідно з яким ТОВ «КУ «Прімоколект-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Універсал Банк», в тому числі і до ОСОБА_1 (а.с. 14, 15-16).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 188964037 від 15.11.2019 року 04.11.2010 року за № 10447009 був зареєстрований арешт нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 22311510 від 20.10.2010 року ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області, власником якого є ОСОБА_1 (а.с.18-19).
Згідно зі ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Закон «Про виконавче провадження», Інструкція з організації примусового виконання рішень не містить норм, що регулюють скасування вжитих державним виконавцем заходів щодо арешту майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження та знищення його матеріалів.
Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на час завершення виконавчого провадження) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» » (в редакції, яка була чинна на час завершення виконавчого провадження) арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.
Ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на час завершення виконавчого провадження) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 2 вказаної статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом встановлено наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та зняття арешту і заборони відчуження з рухомого та нерухомого майна в рамках виконавчого провадження № 22311510 з виконання судового наказу від 15.02.2010 року № 2-н-27, виданого Біляївським районним судом Одеської області 20.10.2010 року, оскільки арешт майна позивача необґрунтовано обмежує її право власності, враховуючи, що відповідне виконавче провадження вже знищено.
Що стосується вимоги позивача про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 22311510 від 01.04.2011 року, винесену Відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1, ч. 6, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що виконавче провадження № 22311510 від 20.10.2010 року стосується виконання судового наказу від 15.02.2010 року № 2-н-27, виданого Біляївським районним судом Одеської області 20.10.2010 року.
Водночас, позивач не надала жодного доказу про арешт, накладений Відділом державної виконавчої служби від 01.04.2011 року на 1/3 частину квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , з приводу якого заявлена позовна вимога.
Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 22311510 від 01.04.2011 року, винесену Відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області не підлягають задоволенню, оскільки позов в цій частині є безпідставним та не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 321, 325, 386 ЦК України ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» про зняття арешту з майна задовольнити частково.
Зняти арешт та заборону відчуження з рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області Кольца Олександра Олександровича від 20.10.2010 року, про накладення арешту на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 22311510 з виконання судового наказу від 15.02.2010 року № 2-н-27, виданого Біляївським районним судом Одеської області 20.10.2010 року.
В іншій частині позовну заяву залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.
Повне судове рішення складено 20.02.2020 року.
Суддя О.І. Трушина