РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року

м. Рівне

Справа № 557/1101/18

Провадження № 22-ц/4815/214/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Пацко Д.В.

Рішення ухвалене в смт. Гоща Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення 04 квітня 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивачки : Служба у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Гощанського районного суду із позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який з 18 червня 2013 року розірвано. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту розлучення (червень 2013 року) дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати дитину, не спілкується з дитиною, не телефонує. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов`язків, позивач не чинила. Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина, не дбає про його інтереси.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області, стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 450,00 грн щомісячно, починаючи з 08.05.2012 року до досягнення ним повноліття.

Зазначені факти, розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, а тому просить суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 .

Заочним рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2019 року позов задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , відносно його неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2019 року.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягаєскасуванню через неправильне застосування та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачкою не доведено, що його спілкування із дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків.

Вважає недоцільним покликання суду першої інстанції на висновок органу опіки та піклування Гощанської РДА №132/01-84 від 25.02.2019 про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, оскільки він не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення його батьківських прав, отже не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про застосування до нього заходів впливу, а невиконання батьківських обов`язків не може ототожнюватись з ухиленням від їх виконання.

Вказує, що суд першої інстанції не дав оцінку тому, що він змінив своє ставлення до виховання дитини, має бажання та наміри приймати участь у вихованні свого сина.

Зазначає, що доводи позивачки, що він не піклується про сина, участі у його вихованні не бере, не відвідує та не цікавиться його життям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення його батьківських прав щодо сина, оскільки він хоче відвідувати свою дитину, піклуватися про неї, проявляти турботу та бажає брати участь у його вихованні.

Вказує, що після розлучення сторін дитина залишилась проживати з матір`ю, відносини між сторонами залишилися неприязні. Після розлучення позивачка спілкуватися з дитиною йому заборонила та взагалі уникала будь-якого спілкування з ним. Домовленості щодо порядку участі у вихованні дитини не досягнуто. Однак, він щомісячно сплачує аліменти на утримання своєї дитини та ніколи не ухилявся від свого батьківського обов`язку утримувати її, що підтверджується відповідною довідкою Гощанського районного ВДВС ГТУЮ у Рівненській області від 04.12.2019 року та спростовують висновки суду, що він не надає матеріального утримання своїй дитині. Однак, в силу неприязних відносин між ним та колишньою дружиною, заради душевного та психічного стану своєї дитини він почав уникати конфліктних ситуацій та намагався не провокувати свою колишню дружину на нові скандали.

Як батько свого малолітнього сина, бажає приймати участь у його вихованні та належно виконувати свої батьківські обов`язки, заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

З цих міркувань просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити повністю.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, ОСОБА_3 заперечує проти даної апеляційної скарги в повному обсязі, вважає її необґрунтованою та безпідставною.

Зазначає, що відповідач жодним чином не аргументує у чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Фактично, апеляційна скарга складається з власних міркувань відповідача та довільного тлумачення правових норм, наведені відповідачем обставини не знаходять свого підтвердження в дійсності.

Щодо покликань відповідача на довідку Гощанського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 04.12.2019, то відповідач не долучає у якості додатка до апеляційної скарги вказану довідку, що унеможливлює її оцінку у даній справі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з 2013 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина.

Позивач оцінює твердження відповідача про те, що невиконання батьківських обов`язків не може ототожнюватися з ухиленням від їх виконання як визнання відповідачем факту невиконання ним своїх батьківських обов`язків. Крім того, твердження відповідача про те, що він змінив своє ставлення до виховання дитини, має бажання та наміри приймати участь у вихованні свого сина не відповідає дійсності, адже не підтверджується його фактичною поведінкою.

З урахуванням наведеного просять, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Боярчук Ж.В., в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 та представник органу опіки та піклування Власюк І.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.164 СК України, повинен бути позбавлений батьківських прав щодо неповнолітнього сина, оскільки він маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, свідомо ухиляється від їх виконання. У зв`язку з цим позбавлення батьківських прав відносно його сина призведе до позитивного результату у його долі, забезпечить захист його прав та інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого 24 квітня 2012 року, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно з рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 18 червня 2013 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з ОСОБА_3 (а.с.12).

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 30.05.2012 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 450,00 грн. щомісячно, починаючи з 08 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття з послідуючою індексацією (а.с.14).

Згідно з довідок №02-29/1336 від 07.11.2018 та №02-37/2772 від 08.11.2018 року, ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1 , склад сім`ї : син ОСОБА_5 , 2012 року народження, батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 (а.с.16).

Допитані в якості свідків, судом першої інстанції, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили суду, що батько участі в вихованні сина не приймає, справами сина не цікавився, з моменту розлучення жодного разу сина не відвідував, навіть не вітає його з днем народження.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Гощанської райдержадміністрації №132/01-84 від 25.02.2019 р. доцільно позбавити відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34-35).

Як пояснила представник органу опіки та піклування Власюк І.В., батька дитини ОСОБА_1 запрошували на засідання комісії, однак він по телефону повідомив, що йому це не цікаво і на засідання де вирішувалось питання щодо нього не з`явився.

Відповідно до п.1 та п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

ОСОБА_1 не заперечив в судовому засіданні, що він не забирав дитину з пологового будинку, не бачив її з народження та не займався її вихованням, однак на час виникнення спору усвідомив свою поведінку та хоче бути батьком своєму сину.

Дослідивши належним чином наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, беручи до уваги пояснення сторін та свідків у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 з дитиною не спілкується, не бере участі у її вихованні та обгрунтовано застосував крайній захід в виді позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_5 , 2012 року народження.

Посилання ОСОБА_1 , що колишня дружина - ОСОБА_3 чинять йому перешкоди у спілкуванні із сином, а він не бажає приходити і конфліктувати, щоб психологічно не травмувати малолітнього сина, який проживає в іншій сім`ї є голослівним. Будь-яких звернень з приводу таких перешкод до органів опіки та піклування не надходило.

Твердження апелянта, що він щомісячно сплачує аліменти на утримання своєї дитини та не ухилявся від свого батьківського обов`язку утримувати її, що підтверджує відповідною довідкою Гощанського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 04.12.2019 року, не заслуговують на увагу, оскільки таке утримування не є добровільним, а примусовим, на підставі рішення суду (а.с.14).

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди позивача із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 лютого 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків