Справа № 524/1029/20
Провадження № 2/524/1359/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді - Рибалки Ю.В.,
при секретарі судового засідання Коршак Н.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
У лютому 2020 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 . про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначила, що вона є співвласником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . За вказаною вище адресою також зареєстрований її син ОСОБА_2 , який з листопада 2018 року не проживає у вказаній квартирі.
Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування, житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Позивач та її представник у судове засідання не прибули, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав.
Третя особа - представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала.
Треті особи у справі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.
Ухвалою судді від 27.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18.07.1996 року на праві спільної сумісної власності належить 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . За вказаною вище адресою також зареєстрований її син ОСОБА_2 , який з листопада 2018 року не проживає у вказаній квартирі.
03 липня 2017 року Договором про встановлення частки у праві спільної сумісної власності, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1066, за згодою усіх співвласників були перерозподілені частки у праві власності на кв. АДРЕСА_2 та визначено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 належить по ј частці даного нерухомого майна.
05 липня 2017 року відповідно до Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ліньковою І.Б. за № 1082 ОСОБА_2 подарував своїм синам: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 належну йому 1/4 частину кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 45,2кв.м. - по 1/12 кожному з дітей.
З листопада 2018 року відповідач не проживає в даній квартирі, вказаним житлом не користується, не несе витрат по утриманню квартири, особистих речей у помешканні не має.
Факт не проживання ОСОБА_2 у вищевказаному помешканні з листопада 2018 року по теперішній час підтверджується актом про не проживання ТОВ «Житлорембудсервіс» № 28 від 12.02.2020 року. Також він не є співвласником квартири.
Внаслідок реєстрації місця проживання відповідача, порушені права позивача як власника квартири.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а відповідно ч. 2 ст. 405 цього Кодексу член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин.
При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, фактично чинить перешкоди власнику цього приміщення, оскільки нарахування вартості житлово - комунальних послуг здійснюється з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
В частині позовних вимог щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 , слід відмовити.
Оскільки згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк щодо апеляційного оскарження рішення суду, подання заяви про перегляд заочного рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.
Суддя Ю.В. Рибалка