Постанова

Іменем України

17 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 759/1393/17-ц

провадження № 61-5756св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва

від 19 вересня 2017 року у складі судді Сенька М. Ф. та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Ігнатченко Н. В., Приходька К. П., Кулішенка Ю. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 05 листопада 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50012583, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 481 569,32 грн, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Audi, рік випуску - 2014 , а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Відповідач неналежним чином виконувала зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором та завдало збитків позивачу.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Порше Мобіліті» просило стягнути з

ОСОБА_1 на свою користь 394 012,93 грн заборгованості за кредитним договором від 05 листопада 2014 року № 50012583, із яких: 349 261,73 грн - основна сума заборгованості за кредитом, 43 699,76 грн - завдані збитки та 1 051,44 грн - 3 % річних.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 349 261,73 грн на погашення заборгованості за кредитним договором від 05 листопада 2014 року № 50012583, що облікована станом на 06 січня 2017 року. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня

2019 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» стягнуто 3 % річних у розмірі 1 051,44 грн.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 порушила умови взятого на себе зобов`язання щодо своєчасного погашення суми кредиту та процентів за його користування у порядку і на умовах зазначених у кредитному договорі, а тому

ТОВ «Порше Мобіліті» має право вимагати дострокового повернення кредитної заборгованості.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У березні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що товариством надано до суду недостовірну інформацію щодо розміру заборгованості позичальника, оскільки ОСОБА_1 у період із листопада 2015 року по червень 2016 року виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та загальна сума за цей період склала 104 439,99 грн. Крім того, позов підписано представником позивача, проте в додатках до позовної заяви не додано довіреність на представника.

У липні 2019 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало до суду відзив на касаційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якому заявник просить залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлені судами обставини

05 листопада 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50012583, за умовами якого відповідачу наданий кредит для придбання автомобіля у розмірі 481 569,32 грн, що в еквіваленті становить

37 186,82 доларів США, зі сплатою змінної процентної ставки 10,50 % річних та строком повернення - 60 місяців, тобто до 06 листопада 2019 року.

Також відповідачу наданий додатковий кредит у розмірі 173 021,70 грн, що в еквіваленті становить 13 360,75 доларів США, строком на 60 місяців, для сплати страхових платежів відповідно до договору добровільного комплексного страхування на транспорті від 05 листопада 2014 року № 245002/4098/0002300.

Відповідно до додаткової угоди від 05 листопада 2014 року № 1 до кредитного договору від 05 листопада 2014 року № 50012583, товариство надало позичальнику додатковий кредит у розмірі 34 053,95 грн, що в еквіваленті становить

2 629,65 доларів США, строком на 60 місяців, для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування фінансових ризиків при викрадені або знищенні транспортного засобу № 11/02/0000/240.

Згідно з додатковою угодою до кредитного договору від 05 листопада 2014 року

№ 50012583, сторони домовились змінити строк кредиту, викладений у розділі «Основні умови кредиту», збільшивши його до 84 місяців, а також погодили новий графік погашення кредиту.

На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором,

06 листопада 2014 року між сторонами укладений договір застави транспортного засобу № 50012583, відповідно до якого предметом застави є автомобіль марки

Audi А6, 2014 року випуску,державний номер НОМЕР_2 .

25 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г. В. вчинено виконавчий напис № 1089 щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволення вимог позивача за кредитним договором

від05 листопада 2014 року № 50012583.

За результатами здійснення виконавчого провадження з виконання указаного виконавчого напису звернуто стягнення заставного транспортного засобу та

16 листопада 2016 року на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» перераховано

665 947,71 грн.

Станом на 16 листопада 2016 року поточна заборгованість відповідача за кредитним договором становила 241 078,11 грн, що підтверджується зведеною обліковою випискою з рахунку клієнта ОСОБА_1 .

Після звернення стягнення на предмет застави припинила виконувати зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 06 січня 2017 року за кредитним договором облікована заборгованість за кредитом та процентами складає 349 261,73 грн.

На письмову вимогу (повідомлення) позивача про погашення заборгованості відповідач не відреагувала.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, що є підставою для стягнення з боржника заборгованості за кредитом відповідно до вимог статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи аналогічні доводам наведеним у заяві про перегляд заочного рішення та апеляційній скарзі, які були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, і їм надана належна правова оцінка.

Доводи касаційної скарги про те, що товариством надано до суду недостовірну інформацію щодо розміру заборгованості позичальника, оскільки ОСОБА_1 у період із листопада 2015 року по червень 2016 року виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та загальна сума за цей період склала 104 439,99 грн, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, оскільки заявник під час розгляду справи не спростувала надані позивачем докази, не надала свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали судам підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, ніж зазначено позивачем.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що позов підписано представником позивача, проте в додатках до позовної заяви не додано довіреність на представника, є безпідставним, оскільки у матеріалах справи, а саме на сторінці 96, том 1, наявна довіреність, яка підтверджує повноваження ОСОБА_3 щодо представництва інтересів позивача.

Розглядаючи зазначений позов, суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічнодослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у результаті чого ухвалили законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, тому суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишенню без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик