РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11929/19

пр. № 2/759/881/20

12 лютого 2020 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Тимошенка М.О.,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної дитині працівниками закладу освіти,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 02 липня 2019 року звернулась до Святошинського районного суду з позовом до школи-дитячого садка "Євроленд", який в подальшому було замінено на Приватний вищий навчальний заклад «Європейський університет», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної її дитині працівниками закладу освіти.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що її син ОСОБА_4 протягом 2018/2019 навчального року навчався в школі-дитячому садку "Євроленд". 19.03.2019 року в школі стався інцидент. Так, її малолітнього сина ОСОБА_4 було неправомірно та безпідставно звинувачено у крадіжці скейту вчителем 2-Б класу ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , яка є вчителем-вихователем 1-Б класу, в якому навчався ОСОБА_4 , не тільки не втрутилась в конфлікт, але ніяким чином не перешкодила іншому вчителю безпідставно кричати на її сина. Крім того, як було встановлено, що саме вчитель ОСОБА_2 і винесла даний скейт з роздягальні та заховала його під ліжком ОСОБА_4 в спальній кімнаті. Про даний конфлікт батькам вчителі не повідомили і матір випадково про це дізналась, почувши крики та звинувачення вчителя ОСОБА_3 через годинник. На наступний день, після вивчення записів камер спострежень в школі, позивачкою та її чоловіком було виявлено, що саме ОСОБА_2 винесла скейт і заховала в спальні, а ОСОБА_3 вона повідомила, що "це міг зробити ОСОБА_4 ". В результаті цього прикрого інцинденту, психологічного насильства з боку вчителів школи, її сім`я, в т.ч. і малолітній син ОСОБА_4 , зазнали значних моральних страждань. Так, син почав сильно нервуватися, у нього почалися проблеми із здоров`ям, у нього змінилась поведінка, він став агресивним і вразливим.

Крім того, в кінці навчального року психолог школи повідомила про те, що дитині рекомендоване індивідуальне навчання, в іншому разі договір про навчання на наступний рік не буде з позивачем укладено. На думку позивача, керівництво школи фактично вигнало її сина з школи, що також завдало стрес дитині, чим також спричинило моральні страждання малолітньому ОСОБА_4 та членам його родини.

Позивачка оцінила розмір моральної шкоди і відповідно просила стягнути на її користь з Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» - 20 000,00грн., з ОСОБА_2 - 10 000,00грн., з ОСОБА_3 - 5 000,00грн.

Ухвалою судді від 04.07.2019р. зазначену позовну заяву було залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків (а.с.31-32).

Після виконання ухвали від 04.07.2019р., ухвалою від 17 липня 2019 року у справі було відкрито провадження і призначено підготовче засідання (а.с.40-41).

09.09.2019р. позивачем було подано заяву про заміну неналежного відповідача (а.с.79-80).

Ухвалою суду від 12.11.2019р. в підготовчому засіданні вказану заяву ОСОБА_1 було задоволено і проведено заміну з неналежного відповідача -школа-дитячий садок "Євроленд", на належного відповідача - Приватний вищий навчальний заклад «Європейський університет» (а.с.95-96).

02 грудня 2019 року від представника Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» Тимошенка М.О. надійшов відзив на позовну заяву (а.с.105-106).

03.12.2019 р. позивач подала до суду відповідь на відзив (а.с.114-117).

12.12.2019р. від представника Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» Тимошенка М.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_1 (а.с.145-146).

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд (а.с.171-172).

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник відповідача - Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» Тимошенко М.О. позов не визнав, при цьому зазначив, що вимоги до навчального закладу є безпідставними та необгрунтованими, заперечення повністю викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, при цьому зазначили, що вони понесли відповідальність за інцидент, що стався в школі 19.03.2019р., вони просили неодноразово вибачення у батьків ОСОБА_4 , проводили роз`яснювальну роботу з іншими учнями стосовно цього випадку, а тому вважають, що моральні збитки ними компенсовані в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та відповідачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина перша статті 129 Конституції України).

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно Договору про навчання №214 від 03.03.2018р., укладеного між Приватним вищим навчальним закладом «Європейський університет» та ОСОБА_1 , її син ОСОБА_4 був прийнятий на навчання в школу-дитячий садок "Євроленд", терміном навчання - протягом одного навчального року 2018/2019рр. (а.с.13). Даний договір є строковим і укладається на один навчальний рік, пролонгація якого не передбачена.

Малолітній ОСОБА_4 навчався в 1-Б класі школи-дитячому садку "Євроленд", де вихователем групи продовженого дня була ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що 19.03.2019 року в школі стався інцидент. Так, її малолітнього сина ОСОБА_4 було неправомірно та безпідставно звинувачено у крадіжці скейту вчителем 2-Б класу ОСОБА_3 ОСОБА_2 , яка є вихователем ГПД 1-Б класу, в якому навчався ОСОБА_4 , не тільки не втрутилась в конфлікт, але ніяким чином не перешкодила іншому вчителю безпідставно кричати на сина позивача. Крім того, як було встановлено службовою перевіркою так і відеозаписом з камери відеоспостереження, що саме вчитель ОСОБА_2 і винесла даний скейт з роздягальні та заховала його під ліжком ОСОБА_4 в спальній кімнаті.

Після неодноразових звернень позивача до керівництва ПВНЗ "Європейський університет" з скаргами та заявими, адміністрацією школи було проведено внутрішнє рослідування (службову перевірку), викладених в заявах фактів, про що складено відповідний Акт від 27.03.2019р. (а.с.190).

Вчителями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були написані пояснювальні записки (а.с.191-195), в яких вони визнають, що їх дії відносно ОСОБА_4 є неприпустимими.

Як наслідок, згідно Наказу №43-П від 28.03.2019р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було оголошено догани за порушення трудової дисципліни (а.с.183).

Крім того, відповідно до наказу №28 від 01.04.2019р. ОСОБА_2 було відсторонено від виконання обов`язків вихователя ГПД 1-Б класу (а.с.182). В подальшому, наказом №518-П від 09.08.2019р. ОСОБА_2 було звільнено з школи-дитячого садка "Євроленд" за власним бажанням (а.с.184).

Позивач вважає, що діями відповідачів їй, як матері, та її сину - ОСОБА_4 була спричинена моральна шкода, яка полягає в неприпустимих діях вчителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по відношенню до її сина ОСОБА_4 , та діях адміністрації школи, оскільки вказані вчителі не були звільнені з роботи, та з нею не було підписано Договір про навчання її сина на наступний навчальний рік.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків заступник директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_11 та психолог школи ОСОБА_12 суду підтвердили, що дійсно 19.03.2019р. в школі-садку "Євроленд" стався прикрий випадок, під час якого вчитель ОСОБА_3 підвищеним тоном та голосно говорила з малолітнім учнем 1-Б класу ОСОБА_4 з приводу зникнення скейта, при цьому дозволяла собі висловлювання, що це була крадіжка і пригрозила на наступний раз викликати поліцію. А, наразі, вчитель ОСОБА_2 , яка і взяла скейт з роздягальні і перенесла його до спальної кімнати та сховала під ліжком ОСОБА_4 , промовчала і нічого не сказала, що вона взяла скейт, при цьому не зупинила вчителя ОСОБА_3 , яка кричала на ОСОБА_4 . Дії вчителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані в результаті службового розслідування неприпустимими.

Крім того, психолог ОСОБА_12 суду пояснила, що вона в кінці навчального 2019 року готувала доповідну стосовно ОСОБА_4 , якому було рекомендовано індивідуальне навчання дитини.

Як пояснив представник відповідача ОСОБА_14 доповідна психолога, окрім інших обставин (багато пропусків навчання по хворобі), стала підставою для рекомендації батькам ОСОБА_4 індивідуального навчання дитини. Однак, батьки відмовилися від цієї пропозиції, внаслідок чого було відмовлено в підписанні Договору про навчання на наступний навчальний 2019/2020рр.

Враховуючи, що строк дії Договору про навчання №214 від 03.03.2018р. є строковим і не передбачена його пролонгація, дія його закінчилася в кінці навчального 2019 року. Свої зобов`язання за вканаим договором сторони виконали в повному обсязі.

Віпдвідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі.

З огляду на викладене, з урахуванням обставин, що склалися, відповідач в особі керівництва навчального закладу, не виявив бажання та не вбачав за можливе укладення з ОСОБА_1 . Договору про навчання її сина ОСОБА_4 на наступний навчальний рік.

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням обставин справи, оцінюючи зібрані танадані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 2 000,00 грн. моральної шкоди з кожного, в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не доведено вини навчального закладу у спричиненні такої шкоди.

Протиправними діями вчителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 малолітньому ОСОБА_4 та позивачці ОСОБА_1 були спричинені моральні страждання, протиправність дій відповідачів було встановлено в ході судового розгляду та ці дії знаходяться в причинному зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів. Так, внаслідок інциденту, що стався в школі 19.03.2019р. малолітній ОСОБА_4 з урахуванням його стану здоров`я, став ще більше вразливішим, його поведінка змінилась на більш агресивнішу, він плакав та відмовлявся йти дошкоди, вночі погано спав, оскільки пережив нервовий та психологічний стрес.

З огляду на викладене, повно та всебічно оцінюючи докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України вимоги щодо стягнення судових витрат також підлягають частковому задоволенню пропорційно до частково задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 23, 202, 203, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної дитині працівниками закладу освіти, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з кожного по 2 000,00 (дві тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди та по 384 грн. 20 коп. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 24 лютого 2020 року.

Зазначити дані позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ;

Зазначити дані відповідача: Приватний вищий навчальний заклад «Європейський університет», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Вернадського, 16-В;

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ;

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 .

Суддя Бабич Н .Д. .