Справа 222/1395/20
Провадження 2-о/222/125/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Доценко С.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Болбат Н.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське, Нікольського району, Донецької області цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Касянівська сільська рада Нікольського району Донецької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є донькою ОСОБА_3 . Мати була похилого віку, хворіла та вимагала постійного догляду тому ОСОБА_1 з 2017 року переїхала жити до матері в будинок АДРЕСА_1 , де турбувалась про матір. Вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Фактично на час смерті ОСОБА_3 проживала разом із заявницею в будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 і померла. Після смерті матері відкрилась спадщина у виді права власності на земельну ділянку згідно державного акту на право власності серії ЯГ №723276, виданого на підставі розпорядження голови Володарської районної державної адміністрації від 30.01.2007 року № 44, площею 6,13 га, яка розташована на території Касянівської сільської ради Нікольського (раніше Володарського) району Донецької області. Після смерті матері ОСОБА_1 не зверталася до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що фактично прийняла спадщину, проживаючи разом з матір`ю. Тому, просила суд встановити факт постійного проживання в будинку АДРЕСА_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , для реалізації своїх спадкових прав.

Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Просила суд їх задовольнити.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Суду пояснила, що заявниця в листопада 2017 року переїхала жити до матері ОСОБА_3 , так як в матері погіршився стан здоров`я, у зв`язку з похилим віком вона втратила рухову активність та не могла себе самостійно обслуговувати. Заявниця проживала в будинку матері по день смерті матері ОСОБА_3 . Факт постійного проживання ОСОБА_1 з її матір`ю ОСОБА_3 необхідний заявниці для прийняття спадщини. Просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву в якій зазначив, що сільська рада із заявленими ОСОБА_1 вимогами згодні. Просить озглянути справу у відсутність їх представника.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 17 грудня 1958 року Октябрьською сільською радою Приморського району Сталінської області (а.с.9), копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 11 жовтня 1980 року Касянівською сільською радою Володарського району Донецької області (а.с.10) вбачається, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03 грудня 2019 року виконавчим комітетом Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.11)

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не відкривалися. (а.с.13,14)

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2019 року, зареєстрованого у реєстрі за № 575, та копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будинок АДРЕСА_1 належить заявниці ОСОБА_1 (а.с.18,19)

Згідно довідки Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області № 1486 від 05.12.2020 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 ., а саме в будинку, який належить на праві власності заявниці ОСОБА_4 (а.с.15)

Відповідно до довідки Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області № 926 від 02.10.2020 року ОСОБА_1 , 1958 р.н., фактично з 2017 року по 2019 рік до моменту смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.16)

З копії акту, складеного депутатом Касянівської сільської ради Сарри М.І., за участю свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , встановлено, що ОСОБА_1 , 1958 р.н., дійсно протягом двох років з 2017 року по 2019 рік проживала з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.17)

Закон встановлює строк для прийняття спадщини у шість місяців з часу її відкриття (ст.1270 ЦК України) і пов`язує прийняття спадщини з поданням нотаріусу відповідної заяви.

Проте, такий порядок прийняття спадщини стосується спадкоємців, які постійно не проживали зі спадкоємцем на час відкриття спадщини (ст.1269 ЦК України).

Таким чином, закон не зобов`язує спадкоємця, який бажає прийняти спадщину та постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у встановлений законом строк звертатися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 з листопада 2017 року по день смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка настала в листопаді 2019 року, дійсно проживала разом з матір`ю в будинку АДРЕСА_1 , так як її мати хворіла і потребувала сторонньої допомоги.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Виходячи із правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18 від 10.01.2019 року встановлено, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення майнових прав заявниці ОСОБА_1 , а тому задовольняє заяву шляхом встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Іншого способу реалізувати своє право заявниця не має.

Судові витрати у справі окремого провадження відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 293, 294, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Касянівська сільська рада Нікольського району Донецької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Македонівка Володарського району Донецької області, зі спадкодавцем ОСОБА_3 з листопада 2017 року та по день відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 04.01.2021 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя С.І. Доценко