НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

20 лютого 2020 рокуСправа № 322/1186/19

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - Насонової М.С.

третьої особи - ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ОСОБА_3
третя особа:ОСОБА_4
про:усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою та відшкодування збитків,

та вирішуючи заяву представника відповідача про відвід судді

встановив:

В підготовчому судовому засіданні 20 лютого 2020 року представником відповідача було подано заяву про відвід судді Гасанбекова С.С. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, мотивовану тим, що суддею в минулому розглядалася кримінальна справа № 314/3592/14-к відносно ОСОБА_3 , останнього за вироком суду було визнано винним в скоєнні злочинів, в подальшому апеляційним судом вказаний вирок суду був скасований, а під час нового судового розгляду Вільнянським районним судом Запорізької області постановлено виправдувальний вирок. У зв`язку з вказаними обставинами у відповідача та у представника відповідача є сумніви у неупередженості та об`єктивності судді.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви про відвід, суддя виходить з такого.

За приписами статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1); якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала, та у такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються (ч. 5); питання про відвід вирішується невідкладно. (ч. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими»

З огляду на викладене, зазначена представником відповідача підстава для відводу, а саме розгляд суддею кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 та постановлення обвинувального вироку, не може бути підставою для відводу, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України. До того ж, обставини кримінальної справи відносно ОСОБА_3 не пов`язані з обставинами даної справи.

Інших передбачених законом підстав для відводу судді представником відповідача не зазначено.

З огляду на викладене, суд визнає відвід необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 36, 40, 260, 261, 263, 272 ЦПК України, суддя

ухвалив:

1.Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 , адвоката Насонової Марини Сергіївни, про відвід судді Гасанбекова Сергія Сергійовича.

Ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.С. Гасанбеков