Провадження № 2/243/43/2020
12 лютого 2020 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого судді Старовецького В.І.
за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.
представника відповідача ОСОБА_2
представника відповідача Артюшенко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
Окрім цього, позивач зазначає, що йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що він не може самостійно пересуватися на автомобілі через його пошкодження, змушений постійно просити автомобіль у знайомих, щоб виконувати свої службові обов`язки, оскільки багато свого робочого часу він витрачає на дорогу до роботи, через що дуже хвилюється та не може виконати завдання адміністрації належним чином. Враховуючи обставини, що склалися, з врахуванням часу та зусиль витрачених для відновлення стабільного морального стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає мінімальну суму спричиненої йому моральної шкоди у розмірі 10 000,00 гривень.
На підставі викладеного просить суд стягнути з ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди та понесених витрат в розмірі 15 404,80 гривень, яка полягає у моральній шкоді у розмірі 10 000 гривень, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 гривень, витрат, пов`язаних із залученням експерта і проведенням експертизи від 07.08.2018 року у сумі 700 гривень та суми судового збору 704,80 гривень; стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» суму у розмірі 24 852,20 гривень, яка полягає у вартості відновлювального ремонту у розмірі 24 147,40 гривень та суми судового збору у розмірі 704,80 гривень.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Додатково вказав, що він повідомив ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» про проведення експертного дослідження від 07.08.2018 року спеціалістом автотоварознавцем ОСОБА_6 , проте представники відповідача на експертне дослідження не з`явилися. Зазначив, що ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» на підставі висновку про вартість майна № 87/18 від 22.08.2018 року виплатила йому страхове відшкодування внаслідок ДТП, що сталася 03.07.2018 року у розмірі 16 179,10 гривень, із яким він не згоден, оскільки дана експертиза проводилася представниками ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» дистанційно, без виїзду та огляду транспортного засобу на місці, а коштів на час здійснення даної грошової виплати - на ремонт свого автомобіля ним було витрачено близько 25 000 гривень без урахування фарбування транспортного засобу. Щодо пошкодження лобового скла автомобіля вказав, що після удару від автомобіля під керуванням ОСОБА_3 його автомобіль передньою частиною зіткнувся з іншим автомобілем, який знаходився попереду. Від вказаного удару у автомобіля позивача тріснуло лобове скло.
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на уточнену позовну заяву (а.с.111-117). Додатково вказав, що позовні вимоги щодо стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 гривень, витрат, пов`язаних із залученням експерта і проведенням експертизи від 07.08.2018 року у сумі 700 гривень не визнає та пояснив, що ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» не виконала свої зобов`язання щодо відшкодування страхових виплат позивачу, вважає що саме даний страховик повинен відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, що сталася 03.07.2018 року. Зазначив, що його не було повідомлено про проведення експертних досліджень від 07.08.2018 року та 22.08.2018 року. Щодо задоволення позовних вимог до ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» заперечень не надав.
гривень заперечував та вважав їх частково недоведеними, з огляду на що вони не можуть бути задоволені.
Представник ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» Кузьменков М.М. у судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.176-179). Додатково вказав, що позов стосовно ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» не визнає у повному обсязі з огляду на наступне. На підставі звернення ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» позивачу, на підставі звіту про вартість майна № 87/18 від 22.08.2018 року, було вилачено страхове відшкодування внаслідок ДТП, яка мала місце 03.07.2018 року, у розмірі 16 179,10 гривень. Полісом передбачена франшиза у розмірі 1 000 гривень, яка не відшкодовується страховою компанією.
Представник ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» Артюшенко Д.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні у повному обсязі, у зв`язку із не підтвердженням позивачем розміру завданих йому збитків.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив таке.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.07.2018 року у справі № 243/6206/18, яка у встановленому порядку набрала чинності та є чинною станом на день вирішення даної цивільної справи, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави (а.с.78-79 т.2).
Доведеними обставинами, викладеними в мотивувальній частині даного судового рішення, є наступне.
Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи
від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В сенсі наведених норм, встановлені вказаною постановою суду обставини у справі про адміністративне правопорушення за положеннями ст.82 ЦПК України беруться судом до уваги в межах вирішення позову у даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності.
Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0204117 ПрАТ СК «Юнівес» від 14.07.2017 року застраховано цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_3 забезпеченого транспортного засобу - автомобіля OPEL VECTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед третіми особами на випадок ДТП. Страхова сума за шкоду завдану майну визначена у розмірі 100 000,00 гривень. Строк дії даного полісу становить з 21.07.2017 року до 20.07.2018 року (а.с.104 т. 1).
Відповідно до товарного чеку від 21.10.2018 року за лобове скло ВАЗ 2110 «Бор» та його установку сплачено 2390,00 гривень (а.с.40 т.1).
Згідно із ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Судом встановлено, що водій автомобіля Opel Vectra реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 свою провину у вчиненій ДТП визнав повністю, що підтверджується постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.07.2018 року.
Отже, позивач має право на відшкодування спричиненої йому внаслідок пошкодження належного майна матеріальної шкоди, а ОСОБА_3 , як володілець джерела підвищеної небезпеки, у даному випадку має нести відповідальність за деліктними відносинами, що виникли, зокрема, з відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди.
Разом з тим, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0204117 ПрАТ СК «Юнівес» від 14.07.2017 року застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв забезпеченого транспортного засобу - автомобіля OPEL VECTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед третіми особами на випадок ДТП. Станом на 03.07.2018 року поліс є діючим.
Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із ст.29 вищевказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Судом при вирішенні даного спору враховуються як Висновок про вартість майна № 87/18 від 22.08.2018 року, складений оцінювачем ОСОБА_8 ТОВ «Юридична компанія «КОНСУЛАТ», так і Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 113 від 07.08.2018 року, складений експертом автотоварознавцем Гунічевим С.Б., оскільки при проведенні даних автотоварознавчих досліджень порушень норм діючого законодавства з боку оцінювачів встановлено не було.
Згідно ст.ст. 34.2-34.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
Як слідує зі ст. 36.1 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу згідно Висновку про вартість майна № 87/18 від 22.08.2018 року в рахунок страхового відшкодування у зв`язку із ДТП від 03.07.2018 року було сплачено грошові кошти у сумі 16 179,10 гривень.
Отже, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Юнівес», то відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, покладається на страховика.
Отже, матеріальна шкода, що складається з вартості відновлювального ремонту у розмірі 24 147,30 гривень (що є різницею між встановленою вартістю відновлювального ремонту та виплаченою сумою страхового відшкодування) є доведеною позивачем та підтверджується матеріалами справи.
Між тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Полісом № АМ/0204117 ПрАТ СК «Юнівес» від 14.07.2017 року про страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля Opel Vectra реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 передбачена франшиза.
Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
За змістом абз. 2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 застрахував свою відповідальність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» на страхову суму 100 000 гривень майнової шкоди.
Представником відповідача ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» не заперечується той факт, що відповідно до вказаного вище Полісу сума франшизи становить 1000 гривень.
При цьому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Статтею 36.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Отже, з викладеного вище слідує, що матеріальна шкода, що складається з вартості відновлювального ремонту у розмірі 24 147,30 гривень підлягає зменшенню на суму франшизи у розмірі 1 000 гривень.
Статтею 36.2 Закону встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Податком на додану вартість є непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент).
Згідно ст. 193.1 Податкового кодексу України розмір ставки ПДВ в даному випадку становить 20 відсотків.
Таким чином, у відповідності до ст. 36.2 вказаного вище Закону сума матеріальної шкоди, що складається з вартості відновлювального ремонту у розмірі 23 147, 30 гривень, що є сумою за мінусом франшизи, підлягає зменшенню на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість та становить 18 517,84 гривень.
Так, на підставі зазначеного вище, оскільки матеріальна шкода, визначена позивачем, не перевищує 100 000 гривень і випадків, передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» судом не встановлено, то враховуючи вимоги ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» та абз. 2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню, в рахунок матеріальної шкоди, сума франшизи у розмірі 1 000 гривень, а за іншою сумою шкоди, в межах страхової суми, повинен відповідати страховик.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням відповідних документів.
Відповідно до ст. 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з витягу з Договору про надання правової допомоги № 19 від 20.11.2018 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_9 було укладено даний договір (а.с.15-18 т. 1).
Згідно акту здачі-прийому виконаних робіт від 02.12.2018 року, загальна вартість виконаних робіт на день складання акту за Договором від 19.11.2018 року складає 3 000,00 гривень (а.с.19 т. 1).
Відповідно до квитанції № 4 від 02.12.2018 року, адвокат Крайній О.В. прийняв від ОСОБА_1 на підставі акту виконаних робіт грошові кошти у сумі 3 000,00 гривень (а.с.20 т. 1).
З вищевикладеного слідує, що позивачем доведено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 .
Як передбачено ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Позивач, у контексті ч. 1 ст. 81 ЦПК України, повинен довести свої витрати, пов`язані із залученням експерта і проведенням експертизи від 07.08.2018 року на суму 700 гривень та надати до суду докази оплати цих витрат, а саме чеки, квитанції тощо.
В матеріалах даної справи відсутні будь-які докази оплати позивачем ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із залученням експерта і проведенням експертизи від 07.08.2018 року у сумі 700 гривень, з огляду на що позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає у зв`язку із її недоведеністю.
Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.
Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Окрім того, вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення
п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як вбачається з Розділу ІІ посадової інструкції адміністратора пункту розповсюдження державних лотерей ТОВ «ДРІМ-ЛОТО», із якою ОСОБА_1 було ознайомлено 15.01.2018 року, згідно п. 2 працівник кожного дня виконує роботу на об`єктах, розташованих на значній відстані від місця розташування підприємства, шляхом поїздок по всім підрозділам підприємства (а.с.13 т. 1).
Враховуючи ступінь моральних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у житті, які пов`язані із неможливістю самостійно пересуватися на автомобілі через його пошкодження, через що позивач змушений постійно просити транспортний засіб у знайомих для того, щоб виконувати свої службові обов`язки, що викликає у нього хвилювання, та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, приймаючи до уваги ступінь вини відповідача, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає 1 000 гривень, що буде відповідати мірі тих страждань та переживань, які зазнав позивач.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» матеріальної шкоди, що складається з вартості відновлювального ремонту у розмірі 18 517, 84 гривень та стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 1 000,00 гривень; витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень; франшизи у сумі 1 000,00 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 704,80 гривень, що підтверджується квитанцією від 10.12.2018 року та у сумі 704,80 гривень, що підтверджується квитанцією від 10.12.2018 року (а.с.1-2 т.1 ).
Отже з ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 525,16 гривень, а з ОСОБА_3 у сумі 228,76 гривень, що є пропорційним до задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 23, 1166, 1187 ЦК України, ст. 22, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування», ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , спричинену шкоду та понесені витрати у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою від 03 липня 2018 року у розмірі 5 228 (п`ять тисяч двісті двадцять вісім) гривень 76 копійок, які складаються з:
-моральної шкоди у розмірі 1 000,00 гривень;
-витратах на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень;
-франшизи 1 000,00 гривень;
-судового збору у розмірі 228,76 гривень.
користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду, що складається з вартості відновлювального ремонту у розмірі 18 517 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сімнадцять) гривень 84 копійок та витрат по судовому збору у сумі 525 гривень 16 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 лютого 2020 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду В.І.Старовецький