ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/522/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року про повернення позовної заяви (суддя Стефанишин С.Л.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконною та протиправною бездіяльністю слідчого СВ Хмельницького ВН ГУНП в Хмельницькій області Рой С.П. (справа 686/5827/17),

в с т а н о в и в :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна: Головного управляння національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконною та протиправною бездіяльністю слідчого СВ Хмельницького ВН ГУНП в Хмельницькій області Рой С.П. (справа №686/5827/17) вирішено вважати неподаною та повернуто позивачу.

Роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати, відправити справу для розгляду по суті заявлених вимог до Хмельницького міськрайонного суду.

Вважає вказану ухвалу незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Посилається на те, що фактично суддя Стефанишин С.Л. порушив ст. 129 Конституції України в частині рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та дотримання розумних строків розгляду справи судом, оскільки виніс ухвалу понад строки, визначені чинним ЦПК України, чим порушив ст. 19 Конституції України.

Апелянт зазначає, що суддя Стефанишин С.Л., систематично уникаючи відправлення правосуддя і виконуючи неналежним чином свої службові обов`язки, виносить ухвали заднім числом, доказом чого є невнесення судових рішень в реєстр.

Апелянт зазначає, що аналогічні ухвали вже скасовувались Хмельницьким апеляційним судом і ідентичні позови розглядаються Хмельницьким міськрайонним судом, в тому числі його ухвалу скасував Тернопільський апеляційний суд у справі №686/27708/19.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у жовтні 2019 року ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до Держави Україна в особі ГУНП в Хмельницькій області, просив стягнути на його користь з Державного бюджету України через Державну казначейську службу один мільярд гривень моральної шкоди, завданої незаконною та протиправною бездіяльністю слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Рой С.П.; 50 020 грн. майнової шкоди; судові витрати, видатки і можливі податки, платежі та збори покласти на відповідача (а. с. 2-12).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а. с. 13).

Своє рішення суд мотивував тим, що відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивачем не подано разом з позовною заявою доказів, які підтверджують заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 1 000 000 000 грн., 50 020 грн. майнової шкоди та не зазначено причини їх неподання всупереч п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Всупереч п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено обґрунтування змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Крім того, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не підтверджено, що ним не подано іншого позову до цих відповідачів.

13 січня 2020 року позивач подав до суду заяву, в якій вказав про надуманість недоліків заяви і просив їх вважати усуненими та розпочати розгляд справи (а. с. 16).

Постановляючи 20 січня 2020 року, ухвалу про повернення позовної заяви, суд виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, всупереч вказівкам суду не усунув вказані в ній недоліки.

Однак, з таким висновком не погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, право щодо визначення предмету спору та наведення обставин, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, закріплено саме за позивачем.

З позовної заяви вбачається, що позивачем на його власний розсуд викладено обставини, на які він посилається в обґрунтування заявлених вимог, позовна заява містить обґрунтування сум, які позивач просив стягнути, посилання на письмові докази, додані до позовної заяви, а також наведено їх перелік.

При цьому стаття 175 ЦПК України не вимагає подати докази, якими позивач підтверджує наведені обставини, а лише зазначити про такі докази у заяві.

Позовні вимоги сформульовано у прохальній частині позовної заяви.

Наведене свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про невиконання позивачем вимог закону щодо наведення цих даних у заяві.

Помилковим є посилання в ухвалі про повернення позовної заяви, що в порушення п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не підтверджено, що ним не подано іншого позову до відповідача.

Позовна заява містить твердження позивача, що ним не подавалось іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (а. с. 8).

Крім того, відмова у прийнятті до розгляду позовної заяви з формальних підстав матиме наслідком порушення права особи на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відтак у суду не було підстав повертати позовну заяву як неподану з підстав невиконання вказівок суду щодо усунення недоліків заяви.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк