Справа № 502/1179/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4 ,

Орган опіки та піклування: Кілійська міська рада

про визначення місця проживання дитини,

звільнення від сплати заборгованості по аліментам та

стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та стягнення аліментів. Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтвердили зміст позовної заяви, а саме, те, що 2000 році позивач познайомився з ОСОБА_4 та між ними виникли близькі стосунки і вони почали проживати однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка - ОСОБА_5 . Однак, згодом їх відносини почали погіршуватись, сімейне життя не склалося, що в кінцевому результаті призвело до того, що вони почали проживати окремо. Дочка залишилась проживати з матір`ю. У лютому 2018 року позивач познайомився та почав проживати однією сім`єю з ОСОБА_6 . З червня 2018 року з ними виявила бажання проживати та проживає їхня дочка ОСОБА_5 . Однак, в квітні місці позивач дізнався, що заочним рішенням Кілійського районного суду від 26.02.2018 року задоволено позов відповідача до нього про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 щомісяця у розмірі 1500 гривень. Таким чином починаючи з дати подання позову з січня 2018 року, на час подання позову у позивача утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 28500 гривень, в результаті чого Кілійським районним відділом державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції було накладені обмеження. Дізнавшись про борг позивач одразу сплатив 2000 гривень, а у червні дочка почала проживати з позивачем, тому він аліменти вже не бачив необхідності сплачувати на рахунок матері. Однак, на сьогоднішній день склалась ситуація, що він є тим з батьків з ким проживає дитина, однак має сплатити на користь ОСОБА_4 борг по аліментах на утримання дочки ОСОБА_5 , яка проживає з ним. Будь якої домовленості щодо відмови сплати аліментів між ними не було досягнуто, а навпаки відповідач вимагає сплати заборгованість. Тому з`явилась необхідність у судовому порядку розв`язати питання щодо визначення місця проживання дитини та звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення аліментів з відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, зазначені у відзиві, а саме те, що що ОСОБА_1 зареєстрований місцем проживання в АДРЕСА_1 в належній відповідачу квартирі, хоча декілька років він там вже не проживає, фактично постійного місця проживання він не має, оскільки є громадянином Молдови і у власності в Україні нерухомого майна не має. ОСОБА_1 вказує, що проживає в АДРЕСА_2 , однак не зрозуміло на яких підставах він там проживає, оскільки навіть хоча б договору оренди житлового приміщення він до позову не надав. В якому саме місце проживання дитини просить в позовних вимогах ОСОБА_1 не зрозуміло. Домовленості з позивачем щодо визначення місця проживання дитини сторони не обговорювали і позивач не намагався це питання з відповідачем врегулювати. Оскільки позивач взагалі не надавав допомоги для утримання дитини, відповідач вимушена була виїхати за кордон, де працює на тимчасових роботах для отримання хоч якогось доходу, використовуючи це позивач схилив неповнолітню дитину перейти мешкати на деякий час з ним. Позивач маніпулює складністю життєвих умов на свою користь, оскільки він не бажав сплачувати аліменти і для утримання дитини, відповідач вимушена була шукати тимчасові заробітки. Зважаючи на зазначене, представник позивача в судовому засіданні не заперечував, щодо визначення місця проживання дитини з батьком, та підтримав вимогу про сплату аліментів батьком.

ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що проживає з батьком з червня 2018 року, з матір`ю погані стосунки, оскільки остання зловживає спиртними напоями, застосовує фізичне насильство, ображає. ОСОБА_5 бажає проживати з батьком, оскільки він створює належні умови для навчання, купує все необхідне, мати не бере участі у вихованні, тільки телефонує та ображає. Відносини з новою дружиною батька добрі.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 03.04.2007 р., актовий запис акта про народження № 196, - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З характеристики ОСОБА_5 , виданої директором КЗЗСО І-ІІІ ступенів № 3 - ліцей, вбачається, що з 2017 р. дівчинка проживає з батьком. За цей час ОСОБА_5 почувала себе в родині комфортно. Батько займався вихованням дитини, підтримував зв`язок з класним керівником. Рідна мати ОСОБА_5 з родиною не проживає, не цікавиться шкільним життям дочки, працює за кордоном. За період проживання з батьком (з 2017 р. по 2019 р.) успішність її підвищилась, емоційний стан покращився.

Згідно акту обстеження по факту проживання /не проживання/ особи, складеного депутатом Кілійської міської ради 30.10.2018 р., ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з лютого 2018 р. в громадянському шлюбі зі ОСОБА_6 . В червні 2018 р. разом з батьком і мачухою стала мешкати його дочка - ОСОБА_5 . З вересня дитина пішла в школу. Дівчина проживає в окремій кімнаті, де знаходиться письмовий стіл, за яким дитина робить уроки, ліжко, у дівчини є планшет, телефон. На момент перевірки в кімнаті чисто і затишно. Речей у дитини не багато, зі слів заявника, мати речей дитині не дала, і у ОСОБА_5 є тільки ті речі, що купили вже після переїзду. В цілому для розвитку і виховання створено усі умови.

Відповідно виконавчого листа Кілійського районного суду Одеської області виданого 02.04.2018 р. по справі № 502/1679/17 ОСОБА_1 є боржником, а ОСОБА_4 стягувачем, через стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 12.09.2017 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 05.03.2019 р. заборгованість ОСОБА_1 складає 24400 грн.

Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради № 243 від 11.12.2019 р. затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права:

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України 27.02.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У відповідності до частин 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Визначальним у вирішенні даної позовної вимоги є принцип Міжнародної декларації прав дитини, проголошеною Генеральною асамблеєю ООН «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю».

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Так, принцип статті 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Згідно зі статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач вважає, що він спроможний надати дитині належний рівень виховання, постійно піклується про її розвиток, має належні житлово - побутові умови. Достовірно встановлено, що на даний час спільна дитина проживає разом з батьком, та знаходиться на повному його утриманні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, з`ясувавши, що позивач спроможний надати дитині належний рівень виховання, постійно піклується про її розвиток, приходить до висновку, що вимога, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 з батьком, ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

Щодо вимоги стосовно звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, суд задовольняє зазначену вимогу за період яка утворилась з липня 2018 р. до дати ухвалення рішення суду у даній справі, оскільки встановлено, що саме з липня 2018 р. малолітня ОСОБА_5 , знаходилась та знаходиться по теперішній час на утриманні позивача.

Встановлено, що позивачем не заявлено вимоги, щодо припинення стягнення аліментів з нього на утримання ОСОБА_5 , тому вимога щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини підлягає відмові.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони по справі, як на підстави своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265, ч. 4 ст. 273 ЦПК, ст. ст. 19, 161, 180-184, 197 СК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , орган опіки та піклування: Кілійська міська рада про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилась в м. Кілія Кілійського району Одеської області, з батьком - громадянином Республіки Молдова: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від сплати заборгованості по аліментах, що стягуються на підставі виконавчого листа від 02.04.2018 р. у справі № 502/1679/17 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - яка утворилась за період з липня 2018 р. до дати ухвалення рішення суду у даній справі, тобто до 12.02.2020 р.

В задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , - 768,40 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.02.2020 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников