Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Пеклін Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/11197/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Богунського ВДВС у м. Житомир Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про припинення та стягнення аліментів на неповнолітню дитину

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2020 року, яке ухвалено суддею Драчем Ю.І. у м.Житомирі

встановив:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив припинити стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Корольовського райсуду м. Житомира від 10.12.2010 у справі № 2-4282/10 та стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування вимог зазначив, що згідно з рішенням Корольовського райсуду м.Житомира від 10.12.2010 у справі № 2-4282/10 з нього стягуються аліменти на корись відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З вересня 2018 року донька ОСОБА_3 проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, але з нього продовжують стягувати аліменти на користь відповідачки на її утримання, чим порушується право дитини на належний рівень життя.

Рішенням Корольовського райсуду м.Житомира від 01 липня 2020 року позовні вимоги задоволені частково. Припинено з 19.11.2019 стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлених рішенням Корольовського райсуду м.Житомира від 10.12.2010 у справі № 2-4282/10.

В частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції у цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити дані позовні вимоги. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що дочка з вересня 2018 року проживає разом з ним, відповідно перебуває на його утриманні. А тому суд неправомірно відмовив йому у стягненні аліментів з відповідачки на його користь на утримання доньки, оскільки це є грубим порушенням прав дитини, а сплата аліментів тим з батьків, який не проживає разом з дитиною є його прямим обов`язком. Крім того, на даний час заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 46 679,91 грн. позивачем повністю погашена, оскільки ним з урахуванням положень ст.179 СК України дана сума сплачена на користь самої дитини, що підтверджується відповідними банківськими чеками.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги позивача заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін. В цій частині вважає рішення суду законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а твердження апелянта безпідставними як такі, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та доказах наданих сторонами.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги.

Відповідач та її представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому відповідач не заперечувала ту обставину, що дочка дійсно проживає з осені 2018 року з батьком, періодично навідується і до неї. На даний час відповідач перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, яку народила у повторному шлюбі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до рішення Корольовського райсуду м.Житомира від 10.12.2010 у справі № 2-4282/10 з позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на корись відповідачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.09.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття.

З вересня 2018 року донька ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 та повністю знаходиться на його утриманні, що підтверджується актами про фактичне проживання, які складені КП «ВЖРЕП № 9» 15 листопада 2019 та Службою у справах дітей Житомирської міської ради 26 вересня 2019 року (а.с.10,13). Та обставина, що дитина проживає разом з батьком, підтвередила сама донька ОСОБА_3 , думка якої з приводу даного спору була заслухана судом під час розгляду справи, а також не заперечувалась та визнавалась відповідачем.

Згідно акту обстеження умов проживання від 26.09.2019 встановлено, що донька ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У дитини є окрема кімната, облаштована всіма необхідними речами, необхідними для її віку. Між батьком та дитиною є взаєморозуміння, умови для проживання хороші (а.с.13).

З довідки Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) від 01.06.2020 року № 94651/18.21, ОСОБА_2 дійсно не отримувала аліментів з ОСОБА_1 у період з 01.09.2018 року по 01.06.2020 рік, згідно з виконавчим листом № 2-4282 (а.с.88). Заборгованість зі сплати аліментів становить 46 679,91 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог позивача щодо стягнення аліментів на його користь на утримання доньки, яка з ним проживає, суд першої інстанції виходив із наявності у позивача перед відповідачем заборгованості зі сплати аліментів.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частинами 1,3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши факт проживання доньки ОСОБА_3 разом з батьком позивачем ОСОБА_1 , безпідставно відмовив у задоволенні вимог позивача щодо стягнення аліментів з відповідачки ОСОБА_2 на його користь на утримання дитини, яка проживає разом з ним.

Матеріалами справи та сторонами в судовому засіданні підтверджено, що неповнолітня донька проживає разом з батьком ОСОБА_1 з вересня 2018 року по теперішній час та перебуває на його утриманні. Позивач забезпечений роботою, відповідно може утримувати дитину, однак має зобов`язання здійснювати аліментні відрахування на користь відповідача на утримання доньки, яка проживає разом з ним. Разом з тим, відповідач з донькою з вересня 2018 року не проживає, відповідно має обов`язок щодо її утримання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

При цьому відмова суду у задоволенні вимог через наявність у позивача заборгованості перед відповідачем по аліментам є помилковим, оскільки питання щодо наявності заборгованості по аліментам не є предметом вирішення даного спору і повинно вирішуватися в іншому судовому процесі.

Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів, відсутність згоди між сторонами щодо розміру та порядку сплати аліментів на доньку, яка проживає разом з батьком, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд при визначені розміру аліментів враховує наявність у відповідача обов`язку щодо утримання малолітньої дитини, яка народилась у неї у повторному шлюбі.

За таких обставин, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим рішення у даній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 з вищевказаних підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 грн. 60 коп.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 1152 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2020 року.

Головуючий Судді