Сквирський районний суд Київської області
Справа № 357/8563/19
Провадження № 2/376/178/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він, є власником будинку АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної контори Київської області від 17.07.2019 року.

В будинку № 207-а була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 , спадкодавець, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею був зареєстрований її колишній співмешканець ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Фурсівської сільської ради Білоцерківського району про реєстрацію місця проживання від 31.07.201 року №644/02-35.

Позивач вказує, що в даному будинку відповідач зареєстрований але більше дев`яти років, не проживає, що підтверджується довідкою Фурсівської сільської ради Білоцерківського району про реєстрацію місця проживання від 31.07.201 року №644/02-35.

Відповідач не є членом сім`ї позивача.

Відповідач добровільно зніматися з реєстрації не бажає, його реєстрація впливає на розмір комунальних послуг, позивач не має можливості отримувати субсидію, однак відповідач ігнорує прохання позивача, тому він звертається до суду з даним позовом та просить суд:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на виклик до суду не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.29).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі вимог ст.. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9) та копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної контори Київської області від 17.07.2019 року (а.с.8).

В будинку № 207-а була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 , спадкодавець, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею був зареєстрований її колишній співмешканець ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Фурсівської сільської ради Білоцерківського району про реєстрацію місця проживання від 31.07.201 року №644/02-35 (а.с.12).

Позивач вказує, що в даному будинку відповідач зареєстрований але більше дев`яти років, не проживає, що підтверджується довідкою Фурсівської сільської ради Білоцерківського району про склад сім`ї від 31.07.201 року №643/02-35 (а.с.11).

Відповідач не є членом сім`ї позивача.

Відповідач добровільно зніматися з реєстрації не бажає, його реєстрація впливає на розмір комунальних послуг, позивач не має можливості отримувати субсидію, однак відповідач ігнорує прохання позивача, тому він звертається до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Суд вважає, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачкою виникли коли вони перебували у цивільному шлюбі, як члени сім`ї, а тому необхідно застосувати положення ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки право позивача як власника будинку, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить йому на праві приватної власності, зареєстровано відповідача ОСОБА_2 , який більш 9 років не мешкає в будинку, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 391, ЦК України, ст. 72,150 ЖК України, ст. ст. 2, 4, 76,81,200,206, 223,247, 258,259,263 -265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко