ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2020 року м. Кропивницький

справа № 383/966/19

провадження № 22-ц/4809/1302/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

секретар Тимошенко Т.О.

учасники справи:

ОСОБА_1 - представник Іващенко І.Ю.

представник фізичної особи-підприємця - ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Іващенка Ігоря Юрійовича в інтересах ОСОБА_4 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.05.2020, суддя Бондаренко В.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та додаткових угод про зміну умов договору оренди землі,,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та додаткових угод про зміну умов договору оренди землі.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю № 030350 земельна ділянка площею 6,28 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського призначення, належить на праві власності, ОСОБА_4

03 серпня 2007 між власником земельної ділянки, ОСОБА_5 та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди землі загальною площею 6,28 га, терміном на 10 років, який зареєстровано 18 січня 2008 року за №04.

10 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено додаткову угоду про зміну умов Договору оренди землі від 18.01.2008 року №64 щодо орендованої земельної ділянки площею 4,74 га, яка зареєстрована 17 жовтня 2012 року за №02463 та додаткову угоду про зміну умов Договору оренди землі від 18 січня 2008 року №04 щодо орендованої земельної ділянки площею 1,54 га, яка зареєстрована 09 листопада 2012 року за №02567, якими зокрема продовжено термін оренди на 49 років.

ОСОБА_5 зазначила, що з моменту укладення вказаного договору та додаткових угод, відповідачем жодного разу не переглядався розмір орендної плати та відсоток, а також не сплачувалася орендна плата, що є порушенням умов договору.

ОСОБА_5 просила розірвати договір оренди землі від 03 серпня 2007 року укладений між ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_2 щодо земельної ділянки загальною площею 6,28 га, який зареєстровано 18 січня 2008 року за №04, а також додаткову угоду про зміну умов договору оренди землі від 18 січня 2008 року №64 (на орендовану земельну ділянку площею 4,74 га), яка зареєстрована 17.10.2012 року за №02463 та додаткову угоду про зміну умов договору оренди землі від 18.01.2018 року №04 (на орендовану земельну ділянку площею 1,54 га, яка зареєстрована 09.11.2012 року за №02567.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.05.2020 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. Зазначається зокрема, що суд першої інстанції не прийняв до уваги несплату відповідачем орендну плату за 2006-2007 роки, тобто до державної реєстрації Договору від 03.08.2007. Невиконання умов договору оренди землі мають систематичний характер. Розмір орендної плати ніколи не переглядався, а оренда 1,5 % від вартості нормативно-грошової оцінки земельної ділянки менша розміру земельного податку.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02.09.2020 відкрито апеляційне провадження.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від адвоката Антонова А.А. в інтересах ОСОБА_2 , в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що у період з 2007 по 2019 від позивача скарг та заяв щодо земельних ділянок не надходило, зауважень щодо користування за цільовим призначенням вказаної земельної ділянки, сплати податків до бюджету не має. На підтвердження належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати надано платіжну відомість за паї 2008 року, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 1100 грн., платіжну відомість №1 за 2009 рік, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 1950 грн., платіжну відомість №1 за 2010 рік, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 2150 грн., платіжну відомість №1 за 2011 рік, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 2800 грн., відомість на виплату грошей за 2012 рік, в якій ОСОБА_5 розписалась про отримання 4500 грн. Розписка від 06.11.2012 підтверджує, що ОСОБА_5 отримала орендну плату за земельну ділянку (пай) до 2061 року на 49 років та отримала НОМЕР_1 грн.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18.09.2020 справу призначено до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,28 гектарів, розташованої на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, ділянка № НОМЕР_2 , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР №030350, виданого 10 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15-340 (а.с.52).

03 серпня 2007 року між ОСОБА_5 та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди строком на 10 років, зареєстрованому у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 січня 2008 року за №04, за яким об`єктом оренди є земельна ділянка, площею 6,28 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, належна орендодавцю на підставі Державного акта серії І-КР №030350, що підтверджується копією договору (а.с.5, 47) та копіями листів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.07.2019 року №18/136-19, від 13.08.2019 року №21/136-19 (а.с.53, 54).

Суд першої інстанції зазначив, що зі змісту укладеного між ОСОБА_5 та приватним підприємцем ОСОБА_2 договору оренди землі від 03 серпня 2007 року вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5% від вартості нормативно грошової оцінки земельної ділянки у строк до 31.01. поточного року (п.9, п.11).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації (п.10).

Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами (п.12).

Розмір орендної плати переглядається раз у три роки в разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміні розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом (п.13).

При цьому, нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно п.5 договору становить 67264 грн., тобто орендна плата без врахування щорічної індексації складає 1008,96 грн. (67264 х 1,5): 100 = 1008,96 грн.

Пунктом 43 спірного договору оренди також визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

При цьому пунктом 20 сторони узгодили, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3 дні після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі

Пунктом 38 договору зокрема встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання зокрема, за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

За вказаним договором ОСОБА_5 передано вказану земельну ділянку ПП ОСОБА_2 , що підтверджується копіями акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі та акту про визначення меж земельних ділянок в натурі від 03 серпня 2007 року (а.с. 48, 49).

10 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_2 укладено додаткову угоду про зміну умов Договору оренди землі від 18 січня 2008 року №04 щодо земельної ділянки площею 1,54 га, зареєстрована у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 листопада 2012 року за №02567, якою зокрема продовжено термін дії вищевказаного договору на 49 років, що підтверджується копією додаткової угоди (а.с. 5, 51) та копіями листів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.07.2019 року №18/136-19, від 13.08.2019 року №21/136-19 (а.с.53, 54).

10 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_2 укладено додаткову угоду про зміну умов Договору оренди землі від 18 січня 2008 року №04 щодо земельної ділянки площею 4,74 га, зареєстрована у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 жовтня 2012 року за №02463, якою зокрема продовжено термін дії вищевказаного договору на 49 років, що підтверджується копією додаткової угоди (а.с.50) та копіями листів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.07.2019 року №18/136-19, від 13.08.2019 року №21/136-19 (а.с.53, 54).

Згідно копії довідки Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 27.08.2019 року №414, ОСОБА_2 використовує земельні ділянки площею 4,74 га, кадастровий номер :02:000:0470 та площею 1,54 га, кадастровий номер :02:000:3046, які розташовані на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, на підставі договору оренди землі від 03.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрованого 18.01.2008 року за №04 та згідно підписаних 10.09.2012 року додаткових угод, зареєстрованих 17.10.2012 року і 09.11.2012 року за №02463, №02567 у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі. У період з 2007 по 2019 роки скарги та заяви щодо вищевказаних земельних ділянок не надходили. За цей період зауважень щодо користування за цільовим призначенням вказаної земельної ділянки, сплати податків до бюджету не має (а.с.55).

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач на підтвердження належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати надав платіжну відомість за паї 2008 р., в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 1100 грн. (копія містяться на а.с.59), платіжну відомість №1 за рік 2009, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 1950 грн. (копія містяться на а.с.60), платіжну відомість №1 за рік 2010, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 2150 грн. (копія містяться на а.с.61), платіжну відомість №1 за 2011 рік, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 2800 грн. (копія містяться на а.с.62), відомість на виплату грошей за рік 2012 в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 4500 грн. (копія містяться на а.с.63).

Також відповідач надав до суду розписку від 06.11.2012 року, як доказ сплати орендної плати за спірним договором позивачу наперед, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 дала цю розписку ОСОБА_2 про те, що 6.11.2012 року вона отримала орендну плату за земельну ділянку (пай) до 2061 року на 49 років, який він передав у присутності свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в сумі 245000 грн., копія якої міститься в матеріалах справи на а.с.64.

Суд першої інстанції встановив, що умовами договору оренди від 03 серпня 2007 року та додаткових угод не передбачена заборона сплати орендарем орендної плати наперед за майбутні періоди.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 14.02.2020 року №4797/4798/19-27/593-595/20-17, рукописний текст розписки від 06.11.2012 року, складеної від імені ОСОБА_4 , який починається словами: «розписка ОСОБА_8 …», й закінчується словами: «…(Двести сорок пять тисяч) ОСОБА_5 6.11.2012 р.», виконаний ОСОБА_5 .

Підписи від імені ОСОБА_5 : в розписці від 06.11.2012 року, складеній від імені ОСОБА_4 , який міститься під текстом розписки; в платіжній відомості б/н за паї 2008 рік, який міститься в графі «Підпис в одержанні» навпроти напису «Боярська»; в платіжній відомості №1 за 2011 рік, який міститься в графі «Примітки» навпроти напису « ОСОБА_5 »; у відомості на виплату грошей б/н за 2020 рік, який міститься в графі «Підпис про одержання» навпроти напису « ОСОБА_9 », виконані самою ОСОБА_5 . Підписи від імені ОСОБА_5 : в платіжній відомості б/н за паї 2006 рік, який міститься в графі «Підпис в одержанні» навпроти напису «10. ОСОБА_5 »; в платіжній відомості б/н за паї 2007 рік, який міститься в графі «Підпис» навпроти напису «11. ОСОБА_5 », виконані не самою ОСОБА_5 , а іншою особою, з деяким наслідуванням якогось справжнього підпису ОСОБА_5 (не виключаючи природної схожості досліджуваних почерків) (а.с.158-168).

Суд першої інстанції зазначив, що договір оренди землі від 03 серпня 2007 року, зареєстрований 18 січня 2008 року, тому саме з цієї дати виникло право оренди у орендаря та обов`язок зі сплати орендної плати, а тому доводи позивача про розірвання договору оренди землі з підстав несплати орендної плати за 2006-2007 роки, тобто до його державної реєстрації, судом до уваги не приймаються, оскільки на вирішення вимог щодо розірвання угод не впливають.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факт отримання за вищевказаними відомостями та розпискою грошей на загальну суму 257500 в рахунок орендної плати наперед за договором оренди землі від 03 серпня 2007 року та додатковими угодами та не спростовано правильність нарахування орендної плати.

Факт отримання орендної плати за 2010 рік в сумі 2150 грн. позивач в підготовчому судовому засіданні не заперечила, вказавши, що кошти замість неї отримала її дочка, про що розписалась у платіжній відомості №1 за рік 2010. В судовому засіданні додатково пояснила, що вказані кошти були витрачені частково на погашення боргів позивача, а тому суд дійшов висновку, що фактично позивач отримала орендну плату за 2010 рік, якою розпорядилась на власний розсуд, тобто позивач не була позбавлена орендної плати за 2010 рік, на отримання якої вона розраховувала при укладенні договору оренди.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження позивача про те, що відповідачем не виконується пункт 13 договору щодо перегляду раз у три роки розміру орендної плати також судом до уваги не приймається, оскільки позивач не надав суду доказів звернення орендодавця із вказаного питання до орендаря та доказів настання випадків передбачених п.13 спірного договору, за умови настання яких орендна плата переглядається.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,28 гектарів, розташованої на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, ділянка № НОМЕР_2 , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.52).

03 серпня 2007 року між ОСОБА_5 та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди строком на 10 років, зареєстрованому у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 січня 2008 року за №04, за яким об`єктом оренди є земельна ділянка, площею 6,28 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, належна орендодавцю на підставі Державного акта серії І-КР №030350, що підтверджується копією договору (а.с.5, 47) та копіями листів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.07.2019 року №18/136-19, від 13.08.2019 року №21/136-19 (а.с.53, 54).

За вказаним договором ОСОБА_5 передано вказану земельну ділянку ПП ОСОБА_2 , що підтверджується копіями акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі та акту про визначення меж земельних ділянок в натурі від 03 серпня 2007 року (а.с. 48, 49).

10 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_2 укладено додаткову угоду про зміну умов Договору оренди землі від 18 січня 2008 року №04 щодо земельної ділянки площею 1,54 га, зареєстрована у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 листопада 2012 року за №02567, якою зокрема продовжено термін дії вищевказаного договору на 49 років, що підтверджується копією додаткової угоди (а.с. 5, 51) та копіями листів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.07.2019 року №18/136-19, від 13.08.2019 року №21/136-19 (а.с.53, 54).

10 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_2 укладено додаткову угоду про зміну умов Договору оренди землі від 18 січня 2008 року №04 щодо земельної ділянки площею 4,74 га, зареєстрована у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 жовтня 2012 року за №02463, якою зокрема продовжено термін дії вищевказаного договору на 49 років, що підтверджується копією додаткової угоди (а.с.50) та копіями листів Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.07.2019 року №18/136-19, від 13.08.2019 року №21/136-19 (а.с.53, 54).

Згідно копії довідки Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 27.08.2019 року №414, ОСОБА_2 використовує земельні ділянки площею 4,74 га, кадастровий номер :02:000:0470 та площею 1,54 га, кадастровий номер :02:000:3046, які розташовані на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, на підставі договору оренди землі від 03.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрованого 18.01.2008 року за №04 та згідно підписаних 10.09.2012 року додаткових угод, зареєстрованих 17.10.2012 року і 09.11.2012 року за №02463, №02567 у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі. У період з 2007 по 2019 роки скарги та заяви щодо вищевказаних земельних ділянок не надходили. За цей період зауважень щодо користування за цільовим призначенням вказаної земельної ділянки, сплати податків до бюджету не має (а.с.55).

Відповідач на підтвердження належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати надав платіжну відомість за паї 2008 р., в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 1100 грн. (копія містяться на а.с.59), платіжну відомість №1 за рік 2009, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 1950 грн. (копія містяться на а.с.60), платіжну відомість №1 за рік 2010, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 2150 грн. (копія містяться на а.с.61), платіжну відомість №1 за 2011 рік, в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 2800 грн. (копія містяться на а.с.62), відомість на виплату грошей за рік 2012 в якій ОСОБА_5 розписалась в отриманні 4500 грн. (копія містяться на а.с.63).

В матеріалах справи знаходиться копія розписки від 06.11.2012 року, з якої вбачається, ОСОБА_1 дала зазначену розписку ОСОБА_2 на підтвердження того, що 06.11.2012 року вона отримала орендну плату в сумі 245000 грн. за спірну земельну ділянку (пай) до 2061 року, а.с.64 т.1.

В постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №392/277/16-ц зазначено, що внесення орендарем орендної плати авансом, за декілька років наперед, та, у зв`язку з цим, невнесення щорічної плати за оплачені періоди, не може вважатися систематичною несплатою орендної плати.

Згідно висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 14.02.2020 року №4797/4798/19-27/593-595/20-17, вбачається, що рукописний текст розписки від 06.11.2012 року, складеної від імені ОСОБА_4 , який починається словами: «розписка ОСОБА_8 …», й закінчується словами: «…(Двести сорок пять тисяч) ОСОБА_5 6.11.2012 р.», виконаний ОСОБА_5 .

Підписи від імені ОСОБА_5 : в розписці від 06.11.2012 року, складеній від імені ОСОБА_4 , який міститься під текстом розписки; в платіжній відомості б/н за паї 2008 рік, який міститься в графі «Підпис в одержанні» навпроти напису «Боярська»; в платіжній відомості №1 за 2011 рік, який міститься в графі «Примітки» навпроти напису « ОСОБА_5 »; у відомості на виплату грошей б/н за 2020 рік, який міститься в графі «Підпис про одержання» навпроти напису « ОСОБА_9 », виконані самою ОСОБА_5 . Підписи від імені ОСОБА_5 : в платіжній відомості б/н за паї 2006 рік, який міститься в графі «Підпис в одержанні» навпроти напису «10. ОСОБА_5 »; в платіжній відомості б/н за паї 2007 рік, який міститься в графі «Підпис» навпроти напису «11. ОСОБА_5 », виконані не самою ОСОБА_5 , а іншою особою, з деяким наслідуванням якогось справжнього підпису ОСОБА_5 (не виключаючи природної схожості досліджуваних почерків) (а.с.158-168).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами 640 ЦК України (в редакції, чинній на час реєстрації спірного договору) договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Верховний Суд України також зробив висновок, що строк дії спірного договору оренди земельної ділянки починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані його умови, стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін (постанови Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) та від 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17)).

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважила, що Верховний Суд України не відступав від висновку, зробленого у постановах від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162ц13) та від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), та вказала, що з огляду на тлумачення статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення між сторонами договору оренди) правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати не вчиненим (неукладеним).

Крім того, момент укладення договору передбачений у статті 640 ЦК України і пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх його істотних умов та дотриманням певних вимог, якими є передання майна або вчинення іншої дії, нотаріальне посвідчення договору або його державна реєстрація, якщо таке передбачено актами цивільного законодавства.

Отже, момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору.

Такі висновки зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 322/1178/17 від 15 січня 2020 року (провадження № 14-338цс19).

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Із огляду на правову природу орендної плати як обов`язкової та визначальної для правової природи договору оренди земельної ділянки умови, орендна плата не може бути замінена на інші платежі і врахування орендної плати, як платежу у інших зобов`язальних правовідносинах між тими самими сторонами може бути лише на підставі інших погоджених сторонами правочинів та договорів, зокрема додаткового договору до договору оренди або змін договору оренди тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою.

Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 32 Закону України «Про оренду землі» та статті 141 ЗК України та обґрунтовано вказав на відсутність правових підстав для розірвання договору оренди у зв`язку з відсутністю систематичної невиплати орендної плати.

Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження позову, в частині систематичності невиплати орендної плати, а також факту порушення орендарем умов укладеного між сторонами договору щодо оплати за користування земельною ділянкою.

Доводи апеляційної скарги позивача, які зводяться до того, що відповідачем не виконувались умови договору оренди землі щодо своєчасного і повного внесення орендної плати є безпідставними та спростовуються матеріалами справи і встановленими судом обставинами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують,оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Іващенка Ігоря Юрійовича в інтересах ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.05.2020, залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: