Справа № 428/9234/19
Провадження № 2/428/1145/2020
05 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Посохова І.С.,
за участю секретаря судового засідання Гуртової К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є єдиним власником житлового будинку з надвірними прибудовами АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з якими у позивача відсутні будь-які родинні зв`язки. Відповідачі мешкали у вказаному будинку за усним договором найму. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідачі не проживають тривалий час у вказаному будинку і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником жилого будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_1 від 19.12.2018, посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області, зареєстровано в реєстрі № 2-1017.
Згідно з довідкою № 544 від 03.07.2019, виданою Сиротинською селищною радою, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , 1956 року народження, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов № 466 від 29.07.2019 встановлено, що ОСОБА_4 , 1977 р.н., ОСОБА_2 , 1957 р.н., ОСОБА_3 , 1977 р.н., не мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , з 2000 року по теперішній час.
Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є сторонніми особами для неї, які були зареєстровані у будинку до отримання права власності на вказаний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та які втратили право користування зазначеним будинком, оскільки не є власниками або членами сім`ї власника та не проживають у вказаному будинку тривалий час. Безпідставне перебування відповідачів на реєстраційному обліку у будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14, згідно з якою право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
За таких обставин, враховуючи, що відповідачі не проживають у вказаному будинку, не є його власниками та не є членами сім`ї позивача, а існування реєстрації відповідачів у будинку позивача обмежує її право власності, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. в рівних долях по 256 (двісті п`ятдесят шість) грн. 13 коп. з кожного відповідача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 07.06.1999 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області;

- відповідач: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 04.03.1996 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 15.02.1996 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області.

Суддя І. С. Посохов