Справа № 333/3377/20
Пр. № 2/333/1958/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепкова Олена Володимирівна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, який обґрунтовує наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , 1942 р.н. На час смерті ОСОБА_2 фактично мешкала зі своїм чоловіком та батьком позивачки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , хоча не була зареєстрована в цій квартирі. Позивачка зазначає, що її мама ОСОБА_2 мала інвалідність, страждала на захворювання сахарний діабет 2 типу, в 2003 році перенесла ішемічний інсульт, після чого потребувала постійного догляду, оскільки в неї стався параліч правої частини тіла. Постійний догляд за нею здійснював її чоловік ОСОБА_3 , який постійно мешкав з нею за вищезазначеною адресою. За цією адресою її також постійно відвідували лікарі, які її лікували. Її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були співвласниками вищезазначеної квартири на підставі спільної сумісної власності. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки цієї квартири. Її батько ОСОБА_3 після смерті дружини не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в зв`язку з тим, що вважав, що він прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкав зі спадкодавицею. Позивачка зазначила, що вона не мешкала зі спадкодавицею ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини, із заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері вона не зверталась, оскільки вважала, що спадщину прийняв батько, і тому не вчиняла ніяких дій для вступу в спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько, ОСОБА_3 , 1939 року народження, помер. Позивачка зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 за законом першої черги. Після смерті батька вона звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі чого була заведена спадкова справа № 84/2019. 01.04.2020 р. вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що була зареєстрована за батьком. На іншу 1/2 частку, що була зареєстрована за померлою матір`ю, вона отримала від нотаріуса Чепковова О.В. постанову про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2020 року, оскільки на час спадщини не проживала постійно із спадкодавцем та не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного позивачка просить суд:

-встановити факт, що ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем - ОСОБА_2 ;

-визнати за позивачкою право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , в поряду спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.07.2020 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у цивільній справі № 333/3377/20, та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження, сторонам установлений строк для надання заяв по суті справи.

В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача в судове засіданні не з`явися, про час, дату та місце слухання справи повідомлений, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, по справі ухвалити законне та обґрунтоване рішення на підставі чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , 1942 р.н., яка була дружиною ОСОБА_3 , 1939 р.н., (а.с. 9), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 11).

Позивачка є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 (а.с. 12) та копією свідоцтва про одруження позивачки серії 12.07.2003 р. НОМЕР_4 (а.с.8), відповідно до останнього позивачка після одруження змінила прізвище з дівочого « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_5 від 06.10.1998 р., виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради (а.с. 60), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належала на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

З постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. від 31.03.2020 р. про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_2 вбачається, що « ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після померлої гр. ОСОБА_2 , 1942 року народження, яка на момент смерті ніде не була зареєстрована, та є матір`ю ОСОБА_1 . 13.11. 2019 року з заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої гр. ОСОБА_2 , 1942 року народження, звернулася дочка померлої ОСОБА_1 , 1975 року народження (заява зареєстрована №184). На підставі заяви приватним нотаріусом відкрита спадкова справа №85/2019. Інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована в період з 22.06.1987 по 06.10.2000 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг №04-07/3/21 20.11.2019р. На день смерті ніде не була зареєстрована. Спадкова справа відкрита за місцезнаходженням нерухомого майна, що належить спадкодавцю. У зв`язку з пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини та ненаданням документів, які підтверджували, що спадкоємець на час відкриття постійно мешкав зі спадкодавцем, приватним нотаріусом Чепковою О.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлої ОСОБА_2 .

З огляду на вищезазначене вбачається, що після відкриття спадщини після померлої ОСОБА_2 , її чоловік ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом першої черги не звертався до нотаріальної контори ні із заявою про прийняття спадщини після померлої дружини, ні із заявою про відмову від спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 (а.с. 10).

З інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької місцевої ради від 09.12.2019 р. вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період з 08.06.1990 р. по день смерть - ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданої позивачем медичної документації ОСОБА_2 (а.с. 15-53) вбачається, що остання страждала на захворювання сахарний діабет 2 типу, в 2004 році перенесла ішемічний інсульт, в зв`язку з чим виникли обмеження рухів в правих кінцівках, порушення мови, мала інвалідність 1-ї групи, тому потребувала сторонньої допомоги. На обліку перебувала за адресою проживання: АДРЕСА_1 . За цією адресою по день смерті ОСОБА_2 , її відвідували лікарі, за викликом. Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який мешкав разом з нею за вищезазначеною адресою, здійснював догляд за своєю дружиною, викликав лікарів до додому або приводив дружину на прийом до лікарів, отримував безоплатні ліки для дружини.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В другому абзаці п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з правилами ст. 1220 ЦУ України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, за змістом вищезазначених правових норм суд повинен встановити, зокрема, місце проживання спадкодавця на день його смерті; чи було це місце постійним або переважним місцем його проживання (ст. 29 ЦК України) або тимчасовим; чи проживав разом із спадкодавцем до його смерті позивач; характер та період його проживання із спадкодавцем.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (станом на дату відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі вищевказаних доказів, суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , в строк, встановлений законодавством, не прийняла спадщину у вигляді частки квартири вищевказаної квартири, що належала померлій. Також судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 на час смерті мешкала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в якій постійно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_3 прийняв спадщину у вигляді частки квартири, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , оскільки на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_2 , він постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_3 у вищезазначеній квартирі. В подальшому ОСОБА_3 не оформив свої спадкові права, але з урахуванням положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, ч. 3 ст.1296 ЦК України, відповідно до яких, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, він став власником прийнятої ним спадщини після померлої дружини ОСОБА_2 . На момент смерті належна йому частка вищезазначеної квартири, яку він успадкував після померлої дружини, не була відчуджена, тому входить до спадщини, яка залишилась після його смерті.

Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після померлого ОСОБА_3 . Після смерті останнього, позивачка в установлений строк звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 .. Приватним нотаріусом видано свідоцтво про право ОСОБА_1 на спадщину після померлого ОСОБА_3 , вигляді 1/2 частки квартири, яка належала йому на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 від 06.10.1998 р., виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради. Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи ОСОБА_3 (а.с.83-109).

Законом України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З урахуванням вищезазначених обставин, спадкоємицею, позивачем по справі, належні правовстановлюючі документи на право власності ОСОБА_3 , на частку вищевказаної квартири, успадковану ОСОБА_3 після смерті дружини ОСОБА_2 , не могли бути надані нотаріусу, тому позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10-13, 17-19, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепков О.О. про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем - ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання за реєстрацію: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , в поряду спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.11.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова