Справа № 219/648/18
Провадження № 2-ві/219/20/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря судового засідання Андрусенка С.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за первісною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Бахмутська районна державна адміністрація Донецької області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та витребування майна із незаконного володіння, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика», виконавчого комітету Світлодарської міської ради, Світлодарської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_2 про захист права власності,

встановив:

20.11.2020 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, згідно якої заявив відвід судді Лапченко О.М. Вказаний відвід підтримала ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого відводу ОСОБА_2 зазначив, що 29 жовтня 2020 року ухвалою судді Лапченко О.М. було безпідставно, протиправно відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про обґрунтований належними доказами відвід неповноважному складу суду у сумнівній незареєстрованій справі без єдиного унікального номеру. Після отримання засвідчених в.о. керівника апарату суду O.A. Перепилиці протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та Звіту про повторний автоматизований розподіл справ між суддями від 25.09.2020 року для нього стала явною обставина порушення порядку розподілу штучної сумнівної справи під вигаданим номером 219/648/18. З вище зазначеного протоколу вбачається обставина порушення порядку визначення судді для розгляду справи в супереч вимог ст.ст. 14 та 33 ЦПК України. У протоколі роздруковані автоматизованою системою документообігу суду (далі АСДС) відомості про те, що підставою проведення повторного автоматизованого розподілу справи є відвід (самовідвід) (ухвала про відвід (самовідвід)), розпорядження № 153 від 25.09.2020 року тобто, розподіл проведено повністю у ручному режимі. З копії звіту до протоколу від 25.09.2020 року, який прихований від спостерігачів та нерозміщений на офіційному порталі "Судова влада України", вбачається обставина повної фальсифікації розподілу корупційної справи між суддями внаслідок втручання у АСДС шляхом внесення для вибору потрібної судді Лапченко штучно завищеного на 400% інтервалу цілих чисел від 230 до 874, на який завжди випадає випадкове число, тобто інтервалу у 644 одиниць для коефіцієнту навантаження рівного числу 7.16, де у порівнянні з близьким коефіцієнтом навантаження судді Шевченко Л.В. рівним числу 7.17, інтервал цілих чисел складає всього від 1004 до 1146, тобто лише 142 одиниці, що не дає шансів іншим суддям отримати цю справу. Приписом частини 7 статті 33 ЦПК визначено лише одну підставу проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ. Тому, на підставі відводу (самовідвід) (ухвала про відвід (самовідвід)) справа не може бути розподілена шляхом повторного автоматизованого розподілу. Зазначає, що це є грубим порушенням процесуального цивільного законодавства, за що передбачена відповідальність. А суддя, який отримав справу у незаконний спосіб вважається неповноважним вирішувати таку справу. Судові рішення, ухвалені неповноважним суддею, вважаються неправосудними і підлягають скасуванню у апеляційному порядку. На підставі отриманих від суду належних документів-доказів фактично вбачається обставина, що ухвала Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2020 року постановлена неповноважним суддею Лапченко О.М. у штучній незареєстрованій, з вигаданим номером 219/648/18, без автоматично сформованої під час реєстрації позовної заяви у АСДС реєстраційної контрольної картки справи (РКК). Тому вважає, що дана ухвала відповідає всім ознакам неправосудного рішення, а сама суддя, яка тримається за цю сумнівну справу і безпідставно не задовольняє заяву про відвід її від справи, тим самим порушує права людини на справедливий суд установлений законом та фактично своїми протиправними діями викликає повну недовіру до цієї судді. Все вище зазначене підтверджує бажання судді Лапченко О.М. тримати у себе без розгляду справу безкінечно довго.

Представник позивача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика» в судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід заперечував.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області просила вирішити вказану заяву на розсуд суду.

Представники відповідачів за зустрічним позовом - виконавчого комітету Світлодарської міської ради, Світлодарської міської ради, ОСОБА_3 , будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Розглянувши заяву про відвід, вивчивши матеріали справи, суд зазначає про наступне.

Згідно ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або безсторонності судді.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду.

Відповідно до ч.2 ст.11-1 ЦПК позовні заяви, скарги, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, у порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, що здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження документів.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який ураховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішення для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, установлених законом (ч. 3 ст. 11-1 ЦПК).

За приписами ч. 1 ст. 33 ЦПК визначення судді, для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Пунктом 17 зазначеної статті визначено, що особливості розподілу судових справ встановлюються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Оскільки на сьогодні функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи не розпочато, а Артемівський міськрайонний суд Донецької області не підключений до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем, використання яких є обов`язковим для його роботи, відповідно до рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року № 16, в суді продовжують застосовуватися норми Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15 вересня 2016 року (далі - Положення), та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджені рішенням зборів суддів відповідного суду.

Положенням п. 2.2.1-2.2.2 Положення визначено, що вхідна кореспонденція, в тому числі процесуальні документи, приймається і опрацьовується користувачами автоматизованої системи, яким надано доступ до автоматизованої системи відповідно до їх функціональних обов`язків, і реєструється в автоматизованій системі в день її надходження. У разі неможливості з об`єктивних причин здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження, така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду із зазначенням причин встановлення такого терміну. На кожний вхідний, у тому числі процесуальний, документ в автоматизованій системі створюється реєстраційна картка, яка містить інформацію щодо реквізитів та руху документа. Особливості заповнення реєстраційної картки визначаються відповідними інструкціями з діловодства.

Пунктом 2.3.2 Положення передбачено, що визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ; розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ.

Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.07.2020 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Давидовської Т.В. була задоволена, а справа передана до канцелярії суду для реєстрації та здійснення автоматизованого розподілу (первісного) відповідно до вимог ст.33 ЦПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу.

23 липня 2020 року було здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено головуючого суддю Хомченко Л.І .

На підставі розпорядження в.о. заступника керівника апарату Артемівського міськрайонного суду № 108 від 24 липня 2020 року у зв`язку з тим, що відповідно до ухвали суду від 16 березня 2018 року заяви ОСОБА_1 про відвід судді Хомченко Л.І. була задоволена, на підставі ст.41 ЦПК України та п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи та справу передано у провадження судді Конопленко О.С.

Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.09.2020 року заява ОСОБА_2 про відвід судді Конопленко О.С. була задоволена, а справа передана до канцелярії суду для реєстрації та здійснення автоматизованого розподілу відповідно до вимог ст.33 ЦПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи та справу передано у провадження судді Лапченко О.М. (згідно п. 2.3.49 Положення в зв`язку із задоволенням відводу).

ОСОБА_2 вказує, що під час повторного автоматизованого розподілу справи № 219/648/18 між суддями були порушені ст.ст. 14, 33 ЦПК України, Положення та порядок визначення судді для розгляду справи № 219/648/18.

Ухвалою Артемівського міськрайнного суду Донецької області від 15.07.2020 року (суддя Давидовська Т.В.) було констатовано, що після передання зустрічної позовної заяви на підставі протоколу про передачу раніше визначеному судді згідно п.2.3.44 Положення, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2017 року у справі № 219/8324/17 (2/219/3832/2017) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Світлодарської міської ради, Світлодарської міської ради, Міського голови міста Світлодарська ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика», Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, Військової комендатури м.Світлодарська, третя особа - Артемівська місцева прокуратура Донецької області про захист права власності порушеного дискримінаційним шляхом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо прийняття зустрічного позову ТОВ «Востокспецавтоматика» до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності про витребування майна з незаконного володіння та об`єднання його з первісним позовом в одне провадження, повернуто позовну заяву до канцелярії суду для реєстрації відповідно до вимог діючого законодавства. 10 листопада 2017 року уповноваженим працівником апарату суду в порушення вимог вищевказаним норм ЦПК та Розділів 2.2 та 2.3 Положення здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями без відповідної реєстрації позовної заяви та дотримання установленого порядку. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2020 року було задоволено відвід судді з підстав порушення порядку визначення судді, оскільки реєстрація справи не відповідала п.2.4.4 Положення (не визначено єдиного унікального номеру справи та не проведено реєстрацію як позовної заяви, а не зустрічної позовної заяви у справі № 219/8324/17). Після цього 22 січня 2020 року уповноваженим працівником апарату суду в порушення вимог вищевказаним норм ЦПК та Розділів 2.2 та 2.3 Положення без прийняття вмотивованого розпорядження, відповідної реєстрації позовної заяви, формування картки справи, було знов проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями зі заміною лише єдиного унікального номеру справи.

На виконання вказаної ухвали суду 15.07.2020 року усі ці порушення та порушення, на які посилається ОСОБА_2 щодо реєстрації та розподілу, були констатовані, усунуті, наразі справа шляхом повторного розподілу судової справи між суддями була передана в провадження судді Лапченко О.М.

Пунктом 85 Коментарів до Бангалорських принципів поведінки суддів визначено, що сторони керуються афоризмом про те, що «правосуддя не лише має бути здійсненим, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, у разі, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Якщо у позивача по справі виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Відповідно до п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

З системного аналізу положень вимого закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

В умовах сьогодення, коли суспільство втратило довіру до судочинства, у сторони можливо одразу будуть виникати сумніви в упередженості та об`єктивності судді лише в зв`язку із наявністю сформованої суспільної думки про факт недовіри до суду як суспільного явища, однак суддя повинен керуватися виключно законом, відновлювати довіру до суду, та, в разі подання заяви про відвід, вирішити його, виходячи з оцінки підстав відводу, яким оперує сторона, а не задовольняти його лише за умови наявності необґрунтованих сумнів та з метою уникнення оскарження рішення в подальшому.

Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі у судовому провадженні. Це стосується і самовідводів, вони повинні бути обґрунтованими, оскільки самовідвід - це інструмент судді, який дає йому можливість самоусунутися в разі наявності певних обставин, визнати, що в розгляді справи він не може брати участь за конкретних підстав.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вказані обставини, зазначені заявником у заяві про відвід судді, не доводять про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості або об`єктивності судді при здійсненні правосуддя у даній справі, заявником не наведено.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Лапченко Оксани Миколаївни від розгляду цивільної справи за первісною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Бахмутська районна державна адміністрація Донецької області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та витребування майна із незаконного володіння, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецавтоматика», виконавчого комітету Світлодарської міської ради, Світлодарської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_2 про захист права власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Лапченко