УХВАЛА

29 січня 2020 року

м. Київ

справа № 594/1121/13-ц

провадження № 61-22409св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач -фірма «Топаз ЛТД»,

особа, яка подає касаційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 28 січня 2014 року у складі колегії суддів: Загорського О. О., Демковича Ю. Й., Козака І. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, просив визнати укладені між ним та фірмою «Топаз ЛТД» договори купівлі-продажу нежитлових приміщень № 46, 47, 48 від 22 листопада 2002 року дійсними.

Позов обгрунтований тим, що після укладення договорів та передачі майна у користування ОСОБА_1 фірма «Топаз ЛТД» ухиляється від їх нотаріального посвідчення, що позбавляє його належним чином використовувати майно. Оскілька сторона ухиляється у добровільному порядку нотаріально посвідчити укладені угоди, то просив визнати вказані договорори дійсними відповідно до статей 47, 224 ЦК України у редакції 1963 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 вересня 2013 року в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у спірних договорах купівлі-продажу нерухомого майна відсутнє зазначення підстав належності на праві власності майна продавцеві, що дає підстави для висновку про відсутність досягнення сторонами згоди з істотних умов угоди.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28 січня 2014 року рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 вересня 2013 року скасовано. Визнано мирову угоду, укладену між сторонами з такими умовами:

«1.Сторони визнають, що 22 листопада 2002 року між ОСОБА_1 та фірмою «Топаз ЛТД» були укладені договори № 46, 47, 48 купівлі-продажу нежитлових приміщень. Зокрема:

- Згідно з пунктом 1.1 договору купівлі - продажу нежитлового приміщення № 46 від 22 листопада 2002 року ОСОБА_1 купив, а фірма «Топаз ЛТД» продала належне їй на праві приватної власності нежитлове приміщення тракторної майстерні площею 387 м/кв вартістю 20 000 грн, яке знаходиться в с. Горошова Борщівського району Тернопільської області.

- Згідно з пунктом 1.1 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №47 від 22 листопада 2002 року ОСОБА_1 , купив, а фірма «Топаз ЛТД» продала належне їй на праві приватної власності нежитлове приміщення склозаводу площею 640 м/кв вартістю 12 000 грн, яке знаходиться в с. Горошова Борщівського району Тернопільської області.

- Згідно з пунктом 1.1 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 48, від 22 листопада 2002 року ОСОБА_1 , купив, а фірма «Топаз ЛТД» продала належне їй на праві приватної власності нежитлове приміщення - комплекс току в с. Горошова Борщівського району Тернопільської області ( критий тік 560 м/кв, вартістю 10000 грн, зерносклад №1 190 м/кв. вартістю 8000 грн, зерносклад № 2 вартістю 20000 грн 430 м/кв., площадка току пл. 0,98 га вартістю 8000 грн, огорожа току 800 м. погонних вартістю 2000 грн)

Вказані договори від імені фірми «Топаз ЛТД» укладалися директором Бродовським Олександром Станіславовичем, який діяв на підставі Статуту та рішення загальних зборів учасників від 16 листопада 2002 року. Вказана обставина підтверджується Статутом фірми «Топаз ЛТД» та протоколом загальних зборів учасників фірми № 54 від 16 листопада 2002 року.

При укладенні договорів купівлі-продажу між сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору.

2. Вищевказані нежитлові приміщення належали фірмі «Топаз ЛТД» та перебували на її балансі на підставі актів приймання - передачі основних засобів ВАТ «Горошівське» як погашення кредиторської заборгованості по договору про співпрацю між ВАТ «Горошівське» та фірмою «Топаз ЛТД» від 20 лютого 2000 року.

3. Фірма «Топаз ЛТД» визнає, що на виконання умов договорів купівлі-продажу №46,47,48 ОСОБА_1 в касу товариства було оплачено повну вартість нежитлових приміщень тракторної майстерні, склозаводу, комплексу току та вказані приміщення фактично передані ОСОБА_1 .

Вказана обставина підтверджується квитанцією № 148 від 05 грудня 2002 року, накладними №168-169 від 05 грудня 2002 року, актами приймання-передачі тракторної майстерні, склозаводу, комплексу току від 12 грудня 2002 року.

4. Фірма «Топаз ЛТД» погоджується, що після укладення вказаних договорів купівлі - продажу № 46,47,48 від 22 листопада 2002 року та передачі приміщень тракторної майстерні, склозаводу, комплексу току ОСОБА_1 ніколи не заперечувала, що він є повноправним власником даних нежитлових приміщень

Термін нотаріального посвідчення вищевказаних Договорів переносився у зв`язку з відсутністю у фірми «Топаз ЛТД» технічної документації на вищевказані приміщення та відсутністю коштів для оплати за інвентаризацію об`єктів нерухомості.

З врахуванням вказаного фірма «Топаз ЛТД» визнає правомірним звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна дійсними та визнання права власності на об`єкти нерухомості відповідно до частини другої статті 47 ЦК України (в редакції 1963 року).

5. В подальшому сторони ОСОБА_1 та фірма «Топаз ЛТД» відмовляються від взаємних претензій один до одного в даній цивільній справі.

6. Вимоги статей 205 - 206 ЦПК України сторонам роз`яснені і зрозумілі.»

Провадження у справі закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що умови мирової угоди несуперечать закону, не порушують права, свободи і інтереси інших осіб.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 рокуОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 28 січня 2014 року, просить її скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

03 квітня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК Україниу редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з розпорядженням Верховного Суду від 11 червня 2019 року № 655/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами та доповненнями), постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обгрунтована тим, що визнана судом мирова угода суперечить закону, оскільки ТОВ Фірма «Топаз ЛТД» не набула у власність продані позивачу приміщення, а суд апеляційної інстанції, всупереч частини п`ятої статті 175 ЦПК України, не перевірив відповідність умов мирової угоди законодавству.

Визнана судом мирова угода порушує права ОСОБА_2 , оскільки зазначені в оскаржуваній ухвалі суду апеляційної інстанції нежитлові приміщення були споруджені та належали ВАТ «Горошівське», акціонером якого він є.

Йому разом із іншими колишніми працівниками ВАТ «Горошівське» (ліквідоване у 2004 році) належить право спільної часткової власності на зазначені в оскаржуваній ухвалі суду апеляційної інстанції нежитлові приміщення.

Ні позивач, ні відповідач не надав суду жодного доказу того, що ТОВ Фірма «Топаз ЛТД» є власником нежитлового приміщення тракторної майстерні площею 387,0 кв. м, нежитлового приміщення склозаводу площею 640,0 кв. м, комплексу току (критий тік площею 560,0 кв. м, зерносклад № 1 площею 190,0 кв.м, зерносклад № 2 площею 430,0 кв. м, площадка току площею 0,98 га, огорожа току 800,0 погонний метрів), що знаходяться у с. Горошова Борщівського району Тернопільської області.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, не переконався, що зазначені у мировій угоді приміщення дійсно існують, їхня площа відповідає дійсності, оскільки суду не було надано відповідні інвентаризаційні документи, зокрема технічні паспорти на ці приміщення. Тому ТОВ Фірма «Топаз ЛТД» не є власником зазначених приміщень і у товариства відсутнє право їх продажу.

ОСОБА_2 є акціонером ВАТ «Горошковське», яке ліквідоване у 2004 році. 09 лютого 2003 року загальними зборами акціонерів ВАТ «Горошковське» прийнято рішення про передачу в оренду усього майна ОСОБА_1 , а питання продажу майна акціонерами не розглядалось.

Аргументи інших учасників справи

У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, посилаючись на те, що вона є безпідставною та необгрунтованою, оскільки ОСОБА_2 взагалі не мав права подавати касаційну скаргу, його законні права та інтереси цією ухвалою не порушені.

Постановою Тернопільського господарського суду від 24 жовтня 2003 року у справі за № 10Б-336 ВАТ «Горошівське» визнано банкрутом та призначено ліквідатора. Згідно з постановою ВАТ «Горошівське» припинило господарську діяльність, у нього відсутні кошти і майно для погашення заборгованості перед кредитором. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11 серпня 2004 року затверджено ліквідаційний баланс та ліквідовано ВАТ «Горошівське». Суд встановив, що у банкрута відсутні кошти та майно.

Заявник не довів, що він є акціонером ВАТ «Горошівське», яке ліквідовано у 2004 році.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України 2004 року мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета спору.

За своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 175 ЦПК України 2004 року, закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Згідно зі статтею 324 ЦПК України 2004 року право оскаржити у касаційному порядку судові рішення мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку.

ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження у зв`язку з визнанням мирової угоди, як такої, що порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Надані ОСОБА_2 докази не підтверджують, що оскаржуваною ухвалою порушено його права та інтереси як акціонера ВАТ «Горошівське».

Суд касаційної інстанції бере до уваги те, що постановою Господарського суду Тернопільської області від 24 жовтня 2003 року у справі № 10Б-336 ВАТ «Горошківське» визнано банкрутом та призначено ліквідатора.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11 серпня 2004 року затверджено ліквідаційний баланс ВАТ «Горошківське», проведено його ліквідацію.

Згідно з ухвалою суду ВАТ «Горошівське» припинило господарську діяльність, у нього відсутні кошти і майно для погашення заборгованості перед кредитором, вимоги кредиторів вважаються погашеними.

Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ВАТ «Горошівське» припинило свою діяльність 01 грудня 2004 року, номер запису 2000074.

Надані ОСОБА_2 чотири договори оренди приміщень, що знаходяться у с. Горошова на вул. Незалежності , укладених уповноваженими лідерами пайовиків ВАТ «Горошівське» 22 жовтня 2015 року та посвідчені Горошівським сільським головою ОСОБА_4 з огляду на зазначене рішення господарського суду та відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не підтверджують право заявника на майно ВАТ «Горошівське», оскільки ВАТ «Горошівське» припинило господарську діяльність, у нього відсутні кошти і майно для погашення заборгованості перед кредиторами.

Отже, ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами, що умови мирової угоди, затвердженої судом апеляційної інстанції, порушують його права чи інтереси.

Висновки Верховного Суду

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Перевіривши право ОСОБА_2 оскаржити у касаційному порядку судове рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, оскільки заявник не довів, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Керуючись статтею 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 28 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фірми «Топаз ЛТД» про визнання договорів дійсними.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко