Справа № 344/5076/18
Провадження № 2/344/313/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.06.2013 року з нього утримуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що його матеріальний стан суттєво погіршився, розмір аліментів, який стягується на теперішній час з позивача приводить його в скрутне матеріальне становище, оскільки контракт на роботу, де мав заробіток з ним не продовжили, по стану здоров`я немає можливості влаштуватись за своєю спеціальністю на нову роботу, а отже сплачувати аліменти на користь відповідачки у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу позивач не має можливості.

У подальшому, 18.03.2019 року позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог, у якій просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 14.06.2013 року на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно до 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Просив стягнути витрати по справі, згідно квитанцій та акту про надання правової допомоги (а.с. 52-53).

У наданому до суду відзиві на позовну заяву відповідачка проти заявлених позовних вимог заперечує у повному обсязі, посилаючись на те, що оскільки ОСОБА_4 являється громадянином Російської Федерації, який зареєстрований, проживає та офіційно працює за кордоном, рішення про стягнення аліментів звернула до виконання на території Російської Федерації. Станом на 2019 рік ОСОБА_4 має заборгованість по аліментах майже 1 000 000 рублів, яку ігнорує та не сплачує. Обставини на які посилається позивач щодо того, що фінансовий стан його є незадовільним та щодо утримання та догляду за своєю матір`ю - інвалідом, не відповідає дійсності. Відповідно до відомостей із органів соцзабезу виявлено факт нездійснення догляду за матір`ю інвалідом, у зв`язку з чим позивача знято з обліку ще у листопаді 2018 року. Не відповідає і факт утримання позивачем своєї матері, оскільки рішення суду щодо стягнення із ОСОБА_4 аліментів на утримання своєї матері ОСОБА_7 не звернуто до виконання і не перебуває у провадженні органів виконавчої служби. Більше того, позивач являється власником квартири АДРЕСА_1 , співвласником квартир АДРЕСА_2 та 2-х об`єктів нежитлових приміщень - гаражів та автомобіля, які придбав ще у 2015 році. Відповідач вважає, що метою позивача є уникнення відповідальності щодо сплати аліментів. (а.с. 58-59).

У відповіді на відзив ОСОБА_4 зазначає про те, що на час подання даного позову до суду про зміну розміру аліментів він справді перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Калуської міської ради, як одержувач компенсації по догляду за матір`ю ОСОБА_7 - інвалідом 1-ї групи. Проте для призначення такої компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за інвалідом 1 групи потрібно подати трудову книжку, оскільки трудова книжка залишилась в Росії, де він працював, то представити трудову книжку не було можливості, тому в управлінні соціального захисту населення Калуської міської ради, його було знято з обліку, як одержувача компенсації по догляду за матір`ю ОСОБА_7 - інвалідом 1-ї групи. Зазначає, що оскільки постійно допомагає матері, то його матір ОСОБА_7 відкликала з Калуського ВДВС свій виконавчий лист (а.с. 78-79).

Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги та зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача за рішенням суду.

В судовому засіданні відповідач та її представник просили в повному обсязі відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.06.2013 року шлюб між ОСОБА_5 до ОСОБА_4 розірвано. Неповнолітнього сина ОСОБА_6 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_5 . Також за цим же рішенням суду з ОСОБА_4 утримуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 03.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-5).

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.08.2013 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини рішення Івано-Франківського міського суду від 14.06.2013 року - скасовано та ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 02.03.2012 року по 11.06.2012 року (а.с. 6-79).

Згідно акту ТзОВ "Теплодім", ОСОБА_4 проживає по АДРЕСА_3 (а.с.117).

Довідкою з Центру надання адміністративних послуг встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с.118).

Відповідно до копії трудової книжки, фізична особа підприємець ОСОБА_8 20.03.2019 року прийняв ОСОБА_4 на посаду продавця будівельних матеріалів (а.с. 119).

Згідно постанови про відкриття провадження від 18.05.2017 року (переклад з російської мови) Управлінням Федеральної служби судових приставів по Бєлгородській області, Корочанським районним відділом судових приставів порушено виконавче провадження у відношенні ОСОБА_4 , предмет виконання: аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини і утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно (а.с. 97-100).

Зі змісту листа Федеральної Служби судових приставів (ФССП Росії) №00154/17/91476 від 21.09.2017 слідує, що у Корочанському районному відділі судових приставів УФССП Росії по Бєлгородській області знаходиться на виконанні виконавче провадження від 18.05.2017 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 03.10.2011 року та на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку з 02.03.2012 по 11.06.2012. За інформацією УФССП Росії по Бєлгородській області, станом на 06.09.2017 заборгованість по аліментах ОСОБА_4 на утримання дитини становить 963 372,67 руб., на утримання ОСОБА_5 - 34 569,84 руб. У зв`язку з відсутністю про місцезнаходження боржника, 06.09.2017 року винесена постанова про виконавчий розшук боржника. (а.с. 69,70-73).

Листом Федеральної служби судових приставів по Бєлгородській області встановлено, що станом на 16.05.2019 року у ОСОБА_4 по аліментах мається заборгованість на загальну суму 1 005 255,18 руб. (а.с.121-122).

З свідоцтва про зміну імені слідує, що ОСОБА_5 після державної реєстрації зміни імені являється ОСОБА_9 (а.с.123).

Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне.

Згідност. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно дост. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Устатті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Що ж стосується посилання позивача в якості підстави позову на те, що здійснює догляд та утримання своєї матері ОСОБА_7 , яка є інвалідом, то суд їх до уваги не приймає, оскільки на момент постановлення рішення про стягнення з нього аліментів вказана обставина вже існувала, оскільки 01.11.2012 року Калуським міськрайонним судом було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь матері ОСОБА_7 , аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно (а.с.10).

Також суд вважає, що посилання позивача на те, що його стан здоров`я є незадовільним не підтверджений у встановленому законом порядку медичними документами, суду не представлено будь-яких висновків лікарів щодо протипоказань за станом здоров`я до певного виду професійної діяльності.

Враховуючи те, що позивач жодного доказу, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт мінливості життєвих обставин та його дохід, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. За таких обставин суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 228, 229, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, статтями 180,181,182,184,191,192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 20.02.2020 року.