Провадження № 2/947/1221/20
Київський районний суд м. Одеси
У складі головуючого судді Калашнікової О.І.
при секретарі Шеховцевій О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала.
Ухвалою суду від 19.12.2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 відкрите загальне позовне провадження.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`являється, про дату,час,місце слухання справи сповіщалась судом за місцем реєстрації, відзив на позов не надала.
Представник Київської райадміністрації, як органу опіки та піклування до суду не з`явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності і зазначив, що висновок Київської рай адміністрації про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 ,2009 року народження підтримує.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за згодою позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дівчинку - ОСОБА_3 - актовий запис про народження №10, вчинений 12 січня 2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Відомості про батька дитини внесені у відповідності до положень ч.1 ст.135 СК України.
Мати не займається утриманням і вихованням дочки, не переймається долею дитини, тому дівчинка проживає в родині рідної тітки - ОСОБА_1 , яка повністю утримує дитину, піклується про її фізичний і моральний розвиток, стан здоров`я.
Позивач стверджує , що рідна мати умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні дочки, що в травні місяці 2019 року відповідач вчинила насильство над дитиною - побила дівчину і з цього часу вона - ОСОБА_3 , 2009 року народження, не бажає зустрічатися з матір`ю, спілкуватися з нею, або навіть чути про неї.
На підтвердження позову ОСОБА_1 посилається на такі докази: довідку з місця проживання, свідоцтво про народження ОСОБА_3 , 2009 року народження, висновок Київської рай адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, документи про доходи позивача, характеристику з місця роботи, довідки про стан здоров`я позивача, заяву ОСОБА_2 про її відмову від дитини - ОСОБА_3 ,2009 року народження, заяву дитини ОСОБА_3 ,2009 року про її згоду на призначення опікуном ОСОБА_1 , повідомлення зі школи, у якій навчається дитина, щодо дій позивача з виховання дівчинки.
Дослідивши надані письмові докази і наведені у позові доводи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав:
Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статя 51 Конституції України, стаття 5 Сімейного кодексу України визначають, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А статтею 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частина 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.
При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей».
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , 2009 року народження. Відповідно до наданих до суду документів вихованням і утриманням малолітньої ОСОБА_3 ,2009 року нраодження займається тільки рідна тітка ОСОБА_1 .
У відповідності до положень ст.19 СК України Київська рай адміністрація, як орган опіки та піклування надала суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов`язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст. 19 СК України. Орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 ,2009 року народження (а.с.24-27).
Згідно ч. 1 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
У даному випадку Київська рай адміністрація - як орган опіки та піклування призначила опікуном малолітньої ОСОБА_3 , 2009 року народження - її тітку ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сторона відповідача не надала до суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача.
При вищенаведених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 обгрунтованим і доведеним, тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1563,8 грн.
Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 задовольнити.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянку України ІПН невідомий, місце реєстрації АДРЕСА_1 позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,ІПН невідомий, місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1563 грн 80 коп.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.