Єдиний унікальний номер справи 235/7504/19
Номер провадження 2/235/174/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» грошову суму у розмірі 200000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю на виробництві її сина ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 при обставинах нещасного випадку.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син позивача знаходився в трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», працював прохідником. 2 липня 2019 року зі ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок, на останнього впав фрагмент породи, притиснувши до дерев`яного брусу та підошви виробки, від наслідків травмування потерпілий помер на місці. За фатом смерті ОСОБА_2 складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1. Смертю сина ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, яка проявлена, згідно змісту позовної заяви, - в глибоких душевних стражданнях, в усвідомленні втрати близької людини, позбавленні можливості отримувати від сина піклування, турботи, матеріальної підтримку, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків, докладання додаткових зусиль для організації подальшого життя. ОСОБА_1 стверджує, що моральні страждання є триваючими та ніколи не закінчаться. Посилаючись на ст. ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, - ОСОБА_1 просить присудити компенсацію моральних страждань з покладанням обов`язку відшкодування на ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

Судом порушено справу за позовною заявою, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення суду. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» в порядку та строк, передбачений ст. 191 ЦПК України, на позовну заяву подано відзив. Так, факт завдання ОСОБА_1 , в зв`язку із смертю сина моральної шкоди відповідачем не оспорюється, спірним питанням між сторонами є лише розмір присудження грошової компенсації. Увага суду акцентується, що під час розгляду справи підлягають врахуванню наступні обставини: 1) наявність провини (неумисні дії) потерпілого працівника ОСОБА_2 (допустив порушення ст. 159 КЗпП України, Привал безпеки у вугільних шахтах та Інструкцію з охорони праці; вів роботи по встановленню анкерного кріплення в незакріпленій частині виробки без тимчасового запобіжного кріплення); 2) дії підприємства щодо надання матеріальної допомоги членам сім`ї загиблого (позивачу була перерахована матеріальна (одноразова) допомога у розмірі 90189,90 гривень; дітям загиблого в особі колишньої дружини виплачена грошова сума в розмірі 120253,20 гривень; підприємство повністю взяло на себе всі витрати на поховання загиблого). З огляду зазначеного, відповідачем позовні вимоги ОСОБА_1 визнано частково, не заперечують проти присудження до стягнення моральної шкоди в розмірі 100000,00 гривень. Крім того, відповідач посилається на Указ Президента України «Про концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року № 361/2006, положенням якого передбачено, що розвиток правосуддя в Україні спрямований на утвердження верховенства права через забезпечення: юридичної визначеності, однаковості судової практики і ефективності судового захисту. З огляду вказаного, до відзиву долучено копії рішень апеляційного суду Донецької області в подібних справах про стягнення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» моральної шкоди на користь членів сім`ї загиблого працівника. Вказані судові рішення відповідач просить врахувати, що буде спряти однаковому застосуванню законів і передбачуваності результатів вирішення аналогічних справ (а.с. 34-35).

Третьою особою Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на позовну заяву, в порядку ст. 192 ЦПК України, надано письмові пояснення на позовну заяву з наданням суду відомостей, що Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду страхові виплати ОСОБА_1 не призначало (а.с. 78).

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє.

Представник позивача адвокат Секірін О.В. (діючий на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру на ведення справи) адресував суду заяву про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позову в повному обсязі, зазначив, що грошова сума у розмірі 200000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих ОСОБА_1 моральних страждань (відчуття душевного болю).

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» Ковальова О.С. (уповноважена довіреністю) подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення з урахуванням долученого до матеріалів справи письмового відзиву.

Представником третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Пупченко А.В. (уповноважена довіреністю) заявлено клопотання розгляду справи в її відсутність з ухваленням рішення на розсуд суду.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 3-4).

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (родинні відносини документально підтверджено: копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу - а.с. 8).

ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», працював на посаді прохідника.

02 липня 2019 року зі ОСОБА_2 на виробництві під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок, на потерпілого впав фрагмент породи, притиснувши до дерев`яного брусу та підошви виробки; потерпілий отримав компресійну поєднану травму (від здавлення грудної клітини та живота): садна шкіри, великі зливання крововиливу в підшкірну клітковину і м`язи тіла, закриті переломи ребер справа і зліва, крововиливи в плевру і тканину легень; механічна компресійна асфіксія.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» проведено розслідування причин нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом за фактом смерті ОСОБА_2 та 30.08.2019 року складено Акт за формою Н-1 (а.с. 10-26). Згідно п. 4 Акту нещасний випадок стався за таких обставин, - 02.07.2019 року о 14:00 годині ОСОБА_2 та інші прохідники отримав наряд (завдання на виконання робіт) - буріння шпурів і установка анкерного кріплення; о 14:20 години прохідники почали буріння шпуру під анкер в центральній частині склепіння за межами останньої закріпленої рами, не встановивши тимчасове запобіжне кріплення; пробуривши 2 м шпура ОСОБА_2 сумісно з ще одним прохідником замінили штангу на бурильному верстаті, основа бурового станка і потерпілий знаходився з правої сторони виробки продовжував буріння шпура; в цей час (16:15 год.) в забої стався обвал порід покрівлі з характерним звуком і супроводжувався потужною повітряною хвилею; ОСОБА_2 спробував втекти від обвалення, став пересуватися по центру виробки, однак фрагмент породи впав на потерпілого, притиснувши його до дерев`яного бруса та підошви виробки; спільними зусиллями за допомогою дерев`яних брусів прохідники звільнили ОСОБА_2 з-під завалу без ознак життя (а.с. 10-26).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 257 від 03.07.2019 року причиною смерті ОСОБА_2 є механічна асфіксія, крововилив у м`які тканини тулубу, закриті множині переломи ребер стискування, роздавлення або защемлення в об`єкті або поміж об`єктами (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 38 років (а.с. 7).

08 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з заявою про виплату в зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 разової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітків потерпілого, на підставі п. 8.2 Колективного договору (а.с. 37).

Згідно наказу ТОВ «Шахтобудівельна компанія» № 658 від 08.07.2019 року - в зв`язку з нещасним випадком зі смертельним наслідком бухгалтерії провести одноразову виплату ОСОБА_1 в розмірі 3 середньомісячних заробітків, як матері ОСОБА_2 (а.с. 36).

Відповідно до платіжного доручення № 3288 від 10.07.2019 року - ТОВ «Шахтобудівельна компанія» перераховано на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 21493,18 гривень, призначення платежу: заробітна плата ОСОБА_2 за липень 2019 року (а.с. 38).

Відповідно до платіжного доручення № 3306 від 12.07.2019 року - ТОВ «Шахтобудівельна компанія» перераховано на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 72602,87 гривень, призначення платежу: матеріальна допомога в зв`язку зі смертю сина (а.с. 39).

На теперішній час ОСОБА_1 незалежно від отримання компенсації майнової шкоди, - позивається до ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з метою захисту немайнових прав в спосіб відшкодування моральної шкоди, спричиненої загибеллю сина на виробництві, оскільки обов`язок забезпечення безпечних умов праці покладався саме на відповідача.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності причинного зв`язку між смертю і нещасним випадком на виробництві. Зазначений висновок був викладений Постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14 та від 02 вересня 2015 року у справі №6-576цс15 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом з урахуванням вказаних положень законодавства надається оцінка правових підстав присудження ОСОБА_1 моральної шкоди.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Так, факт смерті сина позивача ОСОБА_1 потерпілого ОСОБА_2 від нещасного випадку на виробництві відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» встановлений Актом за формою Н-1, складений 30.08.2019 року. Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Шахтобудівельна компанія» не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до вищенаведених положень нормативно-правових актів. При цьому, згідно п. 8 даного Акту серед причин нещасного випадку зазначено, що до кола осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці також віднесено безпосередньо потерпілого ОСОБА_2 , що виявилося в проведенні робіт по встановленню анкерного кріплення в незакріпленій постійним кріпленням в частині виробки без тимчасового запобіжного кріплення (порушення пункту 4 глави 1 розділу V, пункт 1 глави 3 розділу V, пункт 12 глави 3 розділу V «Правил безпеки у вугільних шахтах», затверджених наказом Державного комітету з промислової безпеки, охорони праці і гірничому нагляді від 22.03.2010 року № 62; п. 1.1, п. 2.6, п. 3.2, п. 3.7 Інструкції № 11 з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінки в шахті прохідника ТОВ «Шахтобудівельна компанія», затвердженої 2016 р.).

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд, з огляду на вказані положення законодавства, враховуючи дійсні обставини справи, вважає наявним і доведеним факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди з огляду на критерії загальнолюдських цінностей та того, що в зв`язку з загибеллю сина позивач відчуває важкі переживання, пов`язанні з усвідомленням того, що ніколи не зможе побачити свого сина, не зможе обійняти його, поговорити з ним, поділитися з ним своїми думками, попросити про допомогу. На момент загибелі ОСОБА_2 було лише 38 років, він був люблячим та турботливим сином, надією та опорою позивача ОСОБА_1 . Смертю сина позивачу завдана непоправна втрата, яка полягає у душевних стражданнях від звістки про таку трагічну подію та стражданнях під час поховання сина. На теперішній час позивач відчувають психологічний дискомфорт та значне порушення душевної рівноваги, яке виражається у постійному відчаї, тривозі, в почуттях пригноблювання, порушенні сну, думках про зустріч старості без сина.

Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Шахтобудівельна компанія» після гибелі на виробництві ОСОБА_2 вчинено дії, безсумнівно направлені на підтримку рідних загиблого, зокрема, ОСОБА_1 як матері. Згідно довідки № 06-11/4165 від 08.11.2019 року - на підставі Колективного договору (п. 8.2) та наказу генерального директора ТОВ «Шахтобудівельна Компанія» № 658 від 08.07.2019 року було нарахована та перераховано у липні 2019 року на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу в сумі 90189,90 гривень (а.с. 47). На думку суду, виплата досить суттєвої за розміром суми безсумнівно є позитивною підтримкою позивача зі сторони відповідача.

Доводи ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в частині виплати матеріальної допомоги в сумі 120253,20 гривень також на користь ОСОБА_3 (колишній дружині, яка є законним представником неповнолітніх дітей загиблого) суд не приймає до уваги, як такі, що не стосуються спірних відносин сторін по справі.

Також не підлягають врахування аргументи ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в частині врахування під час розгляду цієї справи рішень Апеляційного суду Донецької області у справі № 235/1494/17 (стягнення на користь дружини загиблого на виробництві працівника моральну шкоду в сумі 60000,00 гривень) та у справі № 235/4174/17 (стягнення на користь батьків загиблого на виробництві працівника моральну шкоду в загальні сумі 200 000,00 гривень). Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судова практика дійсно може бути врахована, однак виключно з урахуванням ч. 4 ст. 263 ЦПК України, положенням якої передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Суд акцентує увагу, що відповідачем позов визнано частково, а саме розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 в зв`язку зі смертю сина оцінюється в сумі 100 000,00 гривень.

В позовній заяві ОСОБА_1 заявлені вимоги присудження моральної компенсації зводить до відчуття суттєвих переживань з причини втрати близької людини, люблячого сина, порушень звичайних життєвих зв`язків, нормального перебігу життя. Позивач зазначила, що після отримання звістки про загибель сина, її життя поділено на дві частини - перша, де син здоровий, веселий, життєлюбивий, який завжди вислухає, прийде на допомогу, друга, де присутня журба, страждання та усвідомлення безповоротності втрати близької людини, що призводить до пригніченості та негативно впливає на стан здоров`я.

На думку суду, позивачем ОСОБА_1 дійсно понесено моральні страждання з причини втрати сина, який загинув на виробництві внаслідок незабезпечення відповідачем ТОВ «Шахтобудівельна компанія» безпечних і нешкідливих умов праці.

Суд зазначає, що встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, яка залишилася без сина, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв`язку зі смертю рідної людини, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили, - вважає що заявлений розмір моральної шкоди в сумі 200 000,00 гривень безпідставно значно завищено.

Згідно рекомендацій, які викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року - розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд, враховує вищезазначене, фактичні обставини справи, в тому числі певну ступінь вини потерпілого (нещасний випадок стався в тому числі і через необережність самого потерпілого), поведінку відповідача як роботодавця в контексті вчинення дій, направлених на підтримку позивача як матері загиблого на підприємстві працівника (ці факти вищевикладено з наданням оцінки належності та допустимості), обсяг душевних страждань, ступінь тяжкості вимушених змін у житті, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним стягнути з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь ОСОБА_1 моральну компенсацію присудивши грошову суму у розмірі 100 000,00 гривень.

Приймаючи висновок, що саме грошова сума 100000,00 гривень буде адекватним, пропорційним відшкодуванням спричиненої позивачу моральної шкоди, суд враховує, що таке присудження має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий характер для відповідача, зі сторони якого вчинено добровільні дії на матеріальну та соціальну підтримку родини, в тому числі позивача як матері, загиблого внаслідок нещасного випадку працівника ОСОБА_2 .

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ОСОБА_1 в силу п. 2 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при подачі позову державне мито не сплачено. Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі № 761/11472/15-ц зазначено, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1921 гривня.

Таким чином сума судового збору з позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в заявленому розмірі складає 2000,00 гривень (1 % від 200 000,00 гривень).

Позовні вимоги задоволено частково на суму 100 000,00 гривень (тобто 50 % від заявленої вимоги 200 000,00 гривень), тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача в дохід держави складає 1000,00 гривень (2000,00 грн. х 50 % : 100 %).

На підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31.03.95 року, керуючись ст. ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_2 на виробництві - 100 000 (сто тисяч) гривень.

Судові витрати по справі, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини рішення надруковано в нарадчій кімнаті.

Дата складання повного тексту рішення суду - 20.02.2020 року (з урахуванням положення ч. 6 ст. 259 ЦПК України).

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», , юридична адреса: Донецька область, м. Покровськ, вул. Залізнична, 82;

- третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, , Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5

Суддя: