Провадження № 2/760/2225/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ з а о ч н е /

07 лютого 2020 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-я особа: Орган опіки та піклування в особі Служби в справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав,суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року було визначено підсудність для розгляду справи Солом`янському районному суду м. Києва.

Звертаючись до суду, позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї з відповідачем народився син ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 180 та видано відповідне свідоцтво.

Тривалий час відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про нього, не виконує батьківські обов`язки та не утримує його матеріально.

18 липня 2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5 , який разом з нею займається вихованням, забезпеченням та утриманням дитини.

Саме вона та її чоловік здійснюють догляд за дитиною, звертаються за медичною допомогою, а відповідач здоров`ям дитини взагалі не цікавиться.

Відповідач жодного разу з 2016 року не відвідував школу, де навчається дитина, справами сина та навчальним процесом не цікавиться.

Крім того, дитина професійно займається спортивною гімнастикою, на змагання їздить разом з нею та вітчимом, а батька дитини жодного разу не бачили.

Зазначає, що відповідач матеріально не забезпечує сина, однак через те, що зареєстроване місце проживання відповідача на тимчасово окупованій території, вона не має змоги отримати довідку - розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у відповідному відділі державної виконавчої служби.

Однак у довідці, виданій 08 лютого 2019 року відділенням поштового зв`язку с. Нерубайське зазначено, що протягом останніх шести місяців на її ім`я не здійснювались жодні поштові відправлення та перекази від відповідача.

Зі свого боку будь-яких перешкод відповідачу щодо спілкування з сином вона не чинила. Навпаки, неодноразово намагалася сприяти контакту між ними для спілкування та участі батька у вихованні та розвитку дитини, але це не призвело до покращення ситуації.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікування повідомлення про розгляд справи та виклик до судового засідання на офіційному сайті суду, що розглядає справу у порядку визначеному ст. 12-1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях».

Про причину неявки суд до відома не поставив.

Виходячи з цього суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи здійсненим відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 2 вересня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього та висновку суду про належне повідомлення відповідача про час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації до суду не з`явився, про час розгляду повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив,а тому, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. ч. 7, 8 та 9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

/ а. с. 7 /

З матеріалів справи вбачається, що відповідач самоусунувся від участі в житті дитини, тривалий час його вихованням та утриманням не займається, його життям не цікавиться.

З характеристики Нерубаївського НВК »школа-гімназія» вбачається, що питаннями, пов`язаними з навчальним процесом дитини, займається мати та вітчим.

Батько дитини школу не відвідував, справами вина не цікавився.

З довідки тренера ОСОБА_6 вбачається, що син сторін з вересня 2016 року професійно займається спортивною гімнастикою.

На змагання їздить з мамою та вітчимом.

Батька дитини жодного разу не бачили.

Згідно з довідкою, виданою 08 лютого 2019 року відділенням поштового зв`язку с. Нерубайське, протягом останніх шести місяців на ім`я позивачки поштових відправлень та переказів від відповідача не надходило.

/ а.с. 9 - 12 /

З матеріалів справи вбачається і це підтвердив у судовому засіданні представник позивача, остання не вперше звертається до суду з таким позовом.

В 2014 році рішенням суду за її позовом з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання сина.

В позові про позбавлення його батьківських прав було відмовлено.

/ а.с.13 - 19 /

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Відповідно до Висновку № 01/03-18/240 від 3 лютого 2020 року Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

/ а.с. 9 - 12;74 - 75/

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.ч.1, 2,4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року та «Савіни проти України» зазначає, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці.

При цьому позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і саме інтереси дитини повинні мати переважний характер над інтересами батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються переліком, зазначеним у вище приведеній постанові Пленуму, і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Ухилення одного з батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є правовою підставою для позбавлення батьківських прав.

Однак, дане поняття, тобто ухилення від виконання батьківських обов?язків, є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

В п. 52 рішення «Савіни проти України» зазначено, що Судом враховується, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави.

Як зазначено вище, відповідач у судові засідання неодноразово не з`являвся, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.

З Висновку Органу опіки та піклування в особі Служби в справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області вбачається, що на засідання комісії відповідач також не з`являвся, обставини, приведені в позові, не спростував, і будь-яких доказів про звернення до уповноважених органів держави з метою захисту своїх прав на участь у вихованні дитини, та сприянні йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки, не надав.

З Висновку також вбачається, що син сторін зазначив, що з біологічним батьком бачився 5 років тому, востаннє спілкувався з ним 22 жовтня 2018 року, більше відповідач не телефонував, не намагався побачити чи поспілкуватись з ним.

Також зазначив, що батьком кличе та вважає вітчима, який виконує з ним домашні завдання та проводить весь свій вільний час з ним.

Виходячи з цього, суд вважає, що зазначені вище фактори у своїй сукупності свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і небажанням виконувати їх, що дає суду підстави для висновку про позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 гр., сплачений нею при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 7, 19, 141, 150, 155, 164, 165 СК України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273,280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 768, 40 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2020 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва