ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

19 лютого 2020 року

м. Харків

справа № 626/986/19

провадження № 22-ц/818/2064/20

Харківський апеляційний суд у складі судді Пилипчук Н.П., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на ухвалу Красноградського районного суду Харківського області від 17 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Красноградського районного суду Харківського області від 17 січня 2020 року в задоволенні клопотання представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про зупинення провадження у цивільній справі №626/986/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про захист прав споживача відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» звернувся з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що аналізуючи можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції, необхідно керуватися висновками Конституційного Суду України про невичерпність переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Єдиною такою підставою, що унеможливлює апеляційне оскарження, є пряма заборона у ЦПК України на апеляційне оскарження відповідних ухвал.

Заявник вважає, якщо у частині першій статті 353 ЦПК України передбачена можливість оскарження ухвали про зупинення провадження у справі, то таке є право у сторін і у випадку постановлення ухвали про відмову в зупиненні провадження у справі. Крім того, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони та таке оскарження.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі не може бути відкрито, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Частиною першою статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала як ухвала про відмову у задоволені клопотання про зупинення провадження, а лише передбачено оскарження ухвали суду щодо зупинення провадження у справі (пункт 14).

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволені клопотання про зупинення провадження у справі не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац 5 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Особливість ухвали про відмову у задоволені клопотання про зупинення провадження у справі полягає у тому, що вона постановляється до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому її можливо оскаржити в апеляційному порядку одночасно з оскарженням такого рішення суду.

Аналогічна правова позиція висловлювалася в ухвалах Великої Палати Верховного Суду, зокрема в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц та у справі № 761/6099/15-ц.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та має бути досягнута пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями(див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету МіністрівРади Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоб суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду стосовно суті спору, є розумним обмеженням, що має на меті запобігти зловживанням процесуальними правами, які призводять до невиправданих зволікань під час розгляду справи, та забезпечити такий розгляд впродовж розумного строку.

Обмеження права на апеляційне оскарження ухвал окремо від рішення щодо суті спору є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати безперспективність такого оскарження.

Учасник справи не позбавляється права доступу до суду, оскільки має можливість оскаржити ухвалене у справі судове рішення щодо суті спору, виклавши в апеляційній скарзі на нього аргументи про порушення правил предметної юрисдикції при постановленні ухвали про відкриття провадження у справі.

Таким чином, передбачені процесуальним законом обмеження права на окреме апеляційне оскарження з підстав порушення правил предметної юрисдикції ухвал суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не нівелюють для учасника судового процесу можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду зробила в ухвалі від 17 жовтня 2018 року у справі № 750/14127/17 (провадження № 14-374 цс 18).

Колегія суддів вважає, що оскільки справа по суті розглянута судом не була, а ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не перешкоджає подальшому провадженню у справі та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від судового рішення, яким спір має бути вирішений по суті, то така ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до підпункту 15.11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

За таких обставин, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на ухвалу Красноградського районного суду Харківського області від 17 січня 2020 року не може бути відкрито, а цивільна справа підлягає поверненню Красноградському районному суду Харківського області для виконання вимог п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 353, п.п. 15.11 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на ухвалу Красноградського районного суду Харківського області від 17 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про захист прав споживача повернути до Красноградського районного суду Харківського області для виконання вимог п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Харківського апеляційного суду Н.П. Пилипчук