УХВАЛА

iменем України

Справа № 330/2128/17

6/330/10/2020

"24" лютого 2020 р. Якимівський районний суд в складі:

судді Ковальчук О.А.,

за участю секретаря Шанцевої Н.В.,

розглянувши подання головного державного виконавця Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

встановив:

Головний державнмй виконавець Якимівського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за зведеним виконавчим провадженням № 5944802 по примусовому виконанню двох виконавчих листів у справі № 2/330/11/2018 виданий 10.07.2018 року та № 2/330/642/2017 виданий 05.06.2018 року Якимівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК`Довіра та гарантія» боргу в розмірі 71245 гривні 47 копійок; про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 54065 гривень 66 копійок.

В судове засідання представник Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мірошник І.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

В порядку ст. 441 ч. 4 ЦПК України сторони виконавчого провадження в судове засідання не викликалися, а тому суд розглянув подання у їх відсутності.

Розглянувши матеріали подання, суд вважає, що воно не законне, не обґрунтоване та не підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні Якимівського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться зведене виконавче провадження № 5944802 по примусовому виконанню двох виконавчих листів у справі № 2/330/11/2018 виданий 10.07.2018 року та № 2/330/642/2017 виданий 05.06.2018 року Якимівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК`Довіра та гарантія» боргу в розмірі 71245 гривні 47 копійок; про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 54065 гривень 66 копійок. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 23.10.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення станом на 20.02.2020 року боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Виконавцем на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, конверти з викликом повернулися з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання». Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності сільськогосподарська техніка, однак ОСОБА_1 рішення не виконує. На все рухоме, нерухоме майно та кошти боржника накладено арешти.

До теперішнього часу рішення суду про стягнення заборгованості не виконано.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтею 6 якого встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З урахуванням положень вищенаведених нормативних актів, право громадянина України на виїзд за межі України може бути обмежене за поданням державного виконавця у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Оскільки тимчасове обмеження права виїзду може застосовуватися за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання рішення, суд вважає, що державним виконавцем повинні бути надані суду докази, які свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання обов`язків по виплаті боргу за судовим рішенням.

Разом з тим в поданні відсутні докази, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судом, тобто не надано належних і допустимих доказів, що боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження та йому роз`яснені права і обов`язки, що боржник ухилився від виконання зобов`язання. Крім того, матеріали подання не містять даних про вжиття державним виконавцем інших заходів примусового стягнення, що вказувало б на здійснення виконавцем всіх можливих та необхідних дій з метою виконання рішення.

З урахуванням того, що законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження боржника у його конституційному праві на виїзд за межі України.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 260, 441, 370, 372 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Якимівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя