Справа № 464/3091/19 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3572/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
УХВАЛА

16 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справа Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,

розглянувши заявуОСОБА_1 про відвід колегії суддів в складі головуючого судді Левика Я.А., суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Теслюка Д.Ю. від 23 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут» про захист прав споживача, -

в с т а н о в и л а :

13.11.2020 року через канцелярію суду за вх. №26909 надійшла заяваОСОБА_1 про відвід колегії суддів в складі головуючого судді Левика Я.А., суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Теслюка Д.Ю. від 23 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут» про захист прав споживача.

Заяву про відвід колегії суддів заявниця обґрунтовує тим, що Львівським апеляційним судом було породжено дію, не виконання обов`язку здійснення цивільного судочинства справедливо, неупереджено та своєчасно. Зазначає, що Львівський апеляційний суд в складі вищезазначеної колегії суддів вчинив дію, що суперечить основним засадам цивільного судочинства в частині ефективного захисту порушених прав споживача електричної енергії, та порушено цивільне законодавство в частині здійснення провадження в її справі відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Правила роздрібного ринку електричної енергії, що є чинними на момент розгляду справи в апеляційному суді. Вказує на те, що здійснюючи правосуддя апеляційний суд не захистив права споживача в спосіб визнаний Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Зазанчає, що апеляційним судом було відмовлено їй в праві звернення до суду за захистом своїх прав споживача електричної енергії. Зазанчає, що 10 грудня 2019р. Львівським апеляційним судом в складі колегії судців з розгляду цивільних справ головуючого Струс Л.Б., суддів ЛевикаЯ.А., Шандри М.М. при винесенні рішення в справі № 466/2460/18 за позовом Особи 1 до ПрАТ "Львівобленерго" про захист прав споживачів, зобов`язання до вчинення дій стягнення моральної шкоди, апеляційний суд керувався нормами ст.4 ЦПКУ , ч. 1 ст.5 ЦПКУ відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, проте, при винесенні рішення в справі №450/2018/18 та в заявах про забезпечення позову від 19 жовтня, 24 вересня, 10 листопада 2020 р. ця ж колегія суддів апеляційного суду не керувалася нормами ст.4 ЦПКУ ч І ст.5 ЦПКУ відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Звертає увагу на те, що апеляційний суд неодноразово вчиняв дію щодо відмови в захисті прав споживача електричної енергії 24.09.2020р., 19.10.2020р. та 10.11.2020 р. своїм рішенням відмовивши їй, споживачу електричної енергії в забезпеченні її прав споживача електричної енергії відповідно до Закону "Про ринок електричної енергії'" та Правил роздрібного ринку електричної енергії тим самим апеляційний суд не забезпечив державної політики щодо надання якісних безперебійних, надійних послуг споживачам відповідно до укладених договорів з постачання та розподілу електричної енергії. При цьому апеляційний суд не керувався п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову особам, які беруть участь у справі має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову" та Постанови ВСУ в справі №466/2460/18 за касаційною скаргою ПрАТ "Львівобленерго" на рішення Львівського апеляційного суду за позовом особи І до ПрАТ "Львівобленерго" про порушення прав споживача. Також, зазначає, що Львівським апеляційним судом було вчинено дію, чим було порушено норми процесуального права в частині ст. 371 ч.1 ЦПКУ, а саме, апеляційним судом з моменту відкриття апеляційного провадження 25 червня 2019 р. по 13 листопада 2020 р. тобто понад 1,4 року захист її майнових та не майнових прав не було здійснено та поновлено апеляційним судом, відповідно до положення ст.276 ЦКУ.

У відповідності до змісту ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання у вказаній справі призначено на 17 листопада 2020 року. Заява ж ОСОБА_1 про відвід колегії суддів в складі головуючого судді Левика Я.А., суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М. надійшла до суду 13 листопада 2020 року, тобто пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання (з врахуванням вихідних днів 14 та 15 листопада 2020р).

Зважаючи на те, що заява про відвід надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, питання про відвід колегії суддів вирішується судом, що розглядає справу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заявленого відводу, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для відводу колегія суддів в складі головуючого судді Левика Я.А., суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М. від розгляду даної справи, зазначені у заяві ОСОБА_1 про відвід колегії суддів відповідно до ст.ст. 36, 37 ЦПК України, не немає.

Згідно ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Із змісту рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року вбачається: «52. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки голови В.Л.Г, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58)».

Також, відповідно до змісту п. 2.5. Бангалорських принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23:

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Нижче наведені приклади таких випадків:

1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок.

3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Суддя не може бути відсторонений від участі у розгляді справи в тому випадку, коли жодний інший суд не може бути призначений для розгляду даної справи або через терміновий характер справи, коли зволікання в її вирішенні може призвести до серйозної судової помилки.

Перевіряючи заяву про відвід в контексті наведених у ній доводів та враховуючи згадані вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення відводу немає.

Так, підстави відводу зводяться до незгоди заявниці із процесуальними рішеннями судді -доповідача та колегії суддів, а саме процесуальними рішеннями про відмову в задоволенні заяв позивачки про забезпечення позову. Крім цього, участь суддів Левика Я.А. та Шандри М.М. у розгляді іншої справи за участі тих же сторін не є підставою для відводу у даній справі.

Що ж до доводів заяви про порушення строку розгляду апеляційної скарги, то слід зазначити, що розгляд справи здійснюється відповідно до норм чинного законодавства із відповідними відтермінуваннями, у зв`язку з надмірним навантаженням колегії суддів з розгляду справ у суді та, зважаючи на те, що постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID 19" (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291) з 12 березня до 11 травня 2020 року в Україні введено карантин через спалах у світі коронавірусу COVID 19 з метою убезпечити населення України від розповсюдження гострої респіраторної хвороби та масового поширення вірусної інфекції коронавірусу.

Указом Президента України № 87 від 13.03.2020 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", яким констатовано, що епідемічна ситуація в Україні у зв`язку поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2" набула надзвичайно загрозливого характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» зі змінами від 17 червня 2020 року продовжено дію карантину на всій території України до 31.07.2020 року.

Окрім цього, відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім цього, жодних доводів, які б свідчили про певну поведінку вказаних суддів, яка б вказувала на упередження чи небезсторонність при розгляді справи і, які б можна було б вважати обґрунтованими, - не наведено.

Аналогічно жодних доводів чи обставин, які б вказували на те, що колегія суддів в складі головуючого судді Левика Я.А., суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М. не забезпечила відсутність сумнівів у їх безсторонності при розгляді даної справи, заявницею не наведено та таких із матеріалів справи не встановлено.

Зважаючи на вказане заявлений відвід, із наведених у ньому підстав, - не слід вважати обґрунтованим, оскільки зазначені обставини не вказують про необ`єктивність чи упередження колегії суддів в складі головуючої судді Левика Я.А., суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.

Жодних інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності чи упередженості колегії суддів в складі головуючої судді Левика Я.А., суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М. при розгляді справи заявницею не наведено.

З огляду на наведені вище норми процесуального закону та обставини, що викладені в заяві про відвід, про які йшлося та, які слід вважати такими, що не дають підстав для задоволення заяви про відвід, - у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 33, 36, 40, 41 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів в складі головуючого судді Левика Я.А., суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М. - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Т.І. Приколота

М.М. Шандра