Справа № 740/2725/20
Провадження № 2/740/1014/20
22 грудня 2020 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Носилевської О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати,
Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті.
Згідно клопотання від 21 грудня 2020 року представник позивача Рашко А.М. позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідно до повідомлення Вертіївської сільської ради від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч.ч.6, 7, 8 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідачем не подано відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи розміщена також на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.
Представник позивача Рашко А.М. згідно письмової заяви не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
За таких обставин наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Також судом враховуютьсяположення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України", сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 14 квітня 2020 року нежитлові будівлі комплексу споруд АЗС-СТО, розташовані в АДРЕСА_1 , з 18 січня 2006 року зареєстровані на праві приватної власності в цілому за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , підстава виникнення права власності-договір купівлі-продажу від 22 грудня 2005 року.
Відповідно до копії витягу із рішення Ніжинської міської ради від 08 липня 2015 року №8-69/2015 надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,2371 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування та експлуатації нежитлових будівель комплексу споруд АЗС-СТО), які належать йому на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 22 грудня 2005 року.
Аналогічний дозвіл, із врахуванням заяви ОСОБА_1 від 02 березня 2016 року про продовження терміну дії дозволу, наданий відповідачу згідно копії витягу із рішення Ніжинської міської ради від 30-31 березня 2016 року №29-9/2016.
У копії повідомлення ГУ ДПС у Чернігівській області (вх.№631 від 17 березня 2020 року) зазначено про відсутність сплати ОСОБА_1 орендної плати за жодну земельну ділянку по м.Ніжину за період 2017-2019 років.
Дані відомості не подані і під час судового розгляду.
Відповідно до розрахунку позивача від 15 квітня 2020 року та згідно позовної заяви сума безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування вищезазначеною земельною ділянкою за період з 01 липня 2017 року по 30 червня 2020 року становить 450695 грн. 45 коп.
Спірні правовідносини сторін виникли з приводу стягнення із відповідача, як власника об`єктів нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.
Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Частинами 1, 2 ст.1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач з 18 січня 2006 року є власником нежитлової будівлі комплексу споруд АЗС-СТО, розташованих в АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 22 грудня 2005 року.
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2 ст.120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п. "е" ч.1 ст.141 цього Кодексу).
За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.
Частина 1 ст.93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п."в" ч.1 ст.96 ЗК України).
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст.125 ЗК України).
Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Матеріали справи не містять доказів щодо укладення з 18 січня 2006 року договорів оренди земельної ділянки, на якій розміщенні об`єкти нерухомого майна відповідача, якому неодноразово Ніжинською міською радою надавались дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у користування на умовах оренди земельної ділянки площею 0,2371 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (обслуговування та експлуатації нежитлових будівель комплексу споруд АЗС-СТО).
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Також судом враховується положення ст.206 ЗК України, відповідно до якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
З огляду на викладене відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти позивачу, як власнику земельної ділянки, на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц (провадження N14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі 922/3412/17 (провадження N12-182гс18).
Також судом враховується, що відповідач неодноразово звертався і отримав згоду позивача на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки саме у розмірі 0,2371 га.
Подані позивачем розрахунки безпідставно збережених коштів орендної плати у розмірі 450695 грн. 45 коп, які здійсненні відповідно до встановленого положення щодо вартості плату за землю та нормативно грошової оцінки земельної ділянки, відповідачем у встановленому порядку не спростовані.
Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позову повністю та сплати позивачем 6760 грн. 44 коп судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.
Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 247, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя В.Олійник
Повне рішення суду складене 04 січня 2021 року