РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 181/535/19
Провадження № 2/181/2/20
"18" листопада 2020 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Юр`єва О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Чупікової В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Птиця А.П.» про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі,-
13 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фермерського господарства «Птиця А.П.» про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 6,229га, яка розташована на території Межівського району Дніпропетровської області. 13 серпня 2014 року позивач уклала з фермерським господарством «Птиця А.П.» договір оренди землі строком на 49 років за яким останні прийняли у строкове платне користування зазначену вище земельну ділянку на підтвердження чого мається акт прийому та передачі земельної ділянки в оренду. На момент укладання договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 127803 гривень, а розмір орендної плати 3% від неї, що становило 3834,09 гривень, яку відповідач зобов`язувався вносити у грошовій формі один раз на рік до 20 числа першого звітного місяця, а натуральна до 20 числа останнього у звітному році місяця. Відповідач взяв на зберігання оригінал договору та свідоцтва про право власності, які обіцяв повернути після проведення державної реєстрації, однак цього ОСОБА_2 не зробив.
В судовому засіданні позивач підтвердила обставини, які викладені у позовній заяві та наполягала на їх задоволенні.
Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків.
Оцінюючи надані позивачем заяви від 27.01.2020 року, від 03.02.2020 року, від 19.03.2020 року, від 27.04.2020 року, від 12.05.2020 року, від 22.05.2020 року. від 05.06.2020 року. від 22.06.2020 року, від 31.07.2020 року та від 08.09.2020 року про неодноразове перенесення розгляду справи, пов`язаного з мирним врегулюванням спору, карантинними обмеженням та вагітністю суд зазначає про наступне.
Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 6.09.2018, справа №552/2378/17).
Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.
У п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин судможе визнати зловживанням процесуальними правамидії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.
Зважаючи на вищевикладене суд критично ставиться до наданих вище заяв позивача та розцінює такі дії ОСОБА_3 як штучне затягування розгляду справи та порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.
При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка.
Враховуючи, що сторонами надані усі письмові заяви по суті спору, надані усі докази, проведені експертизи суд вважає за можливе розглянути справу для уникнення подальшого необгрунтованого затягування її розгляду, що призводить до безпідставного порушення розумних строків розгляду справи та призводить до правової невизначеності та порушення прав сторін по справі.
Згідно договору оренди землі ОСОБА_1 уклала вказаний догорів з
ФГ «Птиця А.П.» 13 серпня 2014 року строком на 49 років за яким останні прийняли, а перша передав у строкове платне користування земельну ділянку площею 6,2290га, що розташована на території Межівської селищної ради Межівського району, Дніпропетровської області, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 13 серпня 2014 року.
Право оренди землі Ф.Г. « ОСОБА_2 » підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 26542806, сформованого 09 вересня 2014 року.
Листом ОСОБА_1 , який датований 03 квітня 2019 року та адресований голові ФГ «Птиця А.П.» підтверджується письмове звернення першої до відповідача з приводу мирного врегулювання грошового зобов`язання, повернення оригіналів документів та належного виконання умов договору оренди землі. Зазначене звернення направлялось поштовим зв`язком про що маються відповідні повідомлення.
Видатковими касовими ордерами ФГ «Птиця А.П.» від 26-28 березня 2019 року підтверджується видача ОСОБА_1 орендної плати за земельний пай за 2019-2048 роки на загальну суму 124550,79 гривень.
Платіжні відомості на отримання оренди земельних паїв за 2015-2017 роки. А також заява (без дати її складання) на адресу голови ФГ «Птиця А.П.» з підписом від імені ОСОБА_1 передані в лабораторію криміналістичних досліджень для проведення технічної експертизи документів.
Висновком експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса за результатами проведення судово-технічної експертизи документів, складеного 25 березня 2020 року підтверджується, що встановити, в який період часу була виготовлена заява без дати її складання на адресу голови
ФГ «Птиця А.П.» від імені ОСОБА_1 та платіжні відомості на отримання оренди земельних паїв за 2015-2017 роки не надалося можливим. Причини зазначені у дослідницькій частині висновку за якою дослідження проводилось при природному (денному) та штучному (лампи денного світла) освітленні як неозброєним оком, так і в полі зору мікроскопу. Безпосередньому дослідженню підлягає текст заяви, а також підписи від імені ОСОБА_1 в трьох платіжних відомостях. У досліджуваних рукописних записах та підписах встановлено, що вони виконані фарбувальною речовиною (речовинами) синьо-фіолетового кольору, яка розподіляється в штрихах нерівномірним шаром інтенсивно забарвлені ділянки чергуються із слабко забарвленими. Вирішення питань по встановленню конкретної дати або періоду виконання рукописних записів пов`язане з визначенням абсолютного віку нанесення штрихів пастами для кулькових ручок для чого існує «Методика визначення абсолютного віку документів», однак за відсутності спеціального обладнання вирішити питання про час нанесення штрихів пастами для кулькових ручок неможливо.
У досліджуваних записах змін фізико-хімічних властивостей паперу, або будь-яких темно-бурих, жовтуватих плям або штрихів, що люмінесціюють та свідчать про травлення окремих реквізитів документу немає.
Встановлене у своїй сукупності свідчить про те, що спочатку на аркуші за допомогою кулькової ручки, стрижень якої був заправлений пастою синьо-фіолетового кольору з яскравим синьо-фіолетовим відтінком, виконувався текст заяви ОСОБА_1 про виплату їй орендної плати. Записи в наданій заяві змінам шляхом підчистки або травлення не піддавалися.
Вказані докази свідчать про отримання ОСОБА_1 належної їй орендної плати зі сторони відповідача.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із положеннями ст. ст. 610, 612 ЦК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Ст.21 - розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата є істотною умовою договору.
Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 26 цього Закону та умовами договору, а також па підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Посилання позивача та його представника на обставину систематичної несплати орендної плати як на підставу розірвання договору, то суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходить з наступного.
Як вбачається зі змісту ст.141 ЗК України, заявляючи позов про дострокове припинення договору оренди землі з підстави несплати орендної плати, законодавець чітко зазначив, що така несплата має бути систематичною. Ця стаття не містить альтернативних положень «якщо інше не передбачено договором», з її змісту чітко вбачається обов`язковість наявності систематичності.
Отже, якщо у договорі оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки, то систематичність її несплати матиме місце у випадку порушення такого зобов`язання хоча б за два роки.
Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від
12.12.2012 р., а також висновках Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.l ч.l ст.355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2012 р. Зазначені документи містять висновки Верховного суду України стосовно того, що договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.
В межах справи, яка переглядалась Верховним Судом України та за результатами якого прийнята постанова від 12.12.2012 р., судами зазначено, що затримка виплати орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичного (два та більше випадків) невнесення орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди в цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.
До того ж, відповідно до п.2.23 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.
Судом достовірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач не надано суду жодного належного доказу існування заборгованості ФГ «Птиця А.П.» за орендною платою, а тому не довела її існування, що одночасно свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 4, 81, 82, 96, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Ю. Юр`єв