ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1600/20 Справа № 199/6410/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року по справі за позовом Громадської організації Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної казначейської служби України, третя особа: прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органом досудового розслідування, посадовою особою органу прокуратури, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року Громадська організація Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, яка діє в інтересах її члена Співака Олександра Володимировича звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням посадової особи органу досудового розслідування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 з метою продажу квартири 01 листопада 2005 року видав ОСОБА_4 і ОСОБА_5 довіреність. 25 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , яка діяла по довіреності від ОСОБА_3 , на підставі якої був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири. До підписання договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_5 гроші в сумі 10 000 доларів США. 25 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу квартири, до підписання якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_5 8000 доларів США. 03 серпня 2006 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про реєстрацію права власності на квартиру, за вказану квартиру ОСОБА_1 сплатив 18 000 доларів США, що було еквівалентно 90 000 грн., а також ним було сплачено всі збори і податки. 22 вересня 2006 року ОСОБА_3 витратив усі грошові кошти, отримані за продаж квартири на алкогольні напої, та за наполяганням свого брата ОСОБА_6 подає в міліцію заяву про те, що нібито шахраї незаконно заволоділи його квартирою, в той час як він квартиру не продавав і не хотів продавати, довіреності на право продажу квартири нікому не видавав, в нотаріальній конторі ОСОБА_7 він не був, а потім 27 жовтня 2006 року дав завідомо неправдиві показання слідчому ОСОБА_8 під час його допиту у кримінальній справі про те, що він довіреність не підписував, його підпис підроблений, а ОСОБА_1 незаконно заволодів його квартирою. 30 вересня 2006 року дільничним інспектором міліції Індустріального РВ ОСОБА_9 на підставі проведеної перевірки, під час якої були опитані ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, оскільки факту шахрайства не було. 20 жовтня 2006 року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська Новіков Ю.М. скасував постанову про відмову в порушенні кримінальної справи і порушив кримінальну справу №64061766 за ч. 2 ст. 190 КК України за фактом купівлі ОСОБА_1 квартири. 10 листопада 2006 року слідчим призначено судову почеркознавчу експертизу підпису гр. ОСОБА_3 в довіреності від 01 листопада 2005 року; 30 листопада 2006 року головним спеціалістом групи експертно-криміналістичного забезпечення Індустріального РВ ДМУ підполковником міліції Косенком О.В. зроблено висновок судової почеркознавчої експертизи №64/04-308, згідно з яким підпис у довіреності від 01 листопада 2005 року від імені ОСОБА_3 , яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., виконаний не гр. ОСОБА_3 , а іншою особою. На підставі вказаного висновку експерта ОСОБА_11 ОСОБА_1 був заарештований та перебував в ізоляторі тимчасового тримання, його було обвинувачено у шахрайстві, і за рішенням суду скасували його право власності на придбану ним квартиру АДРЕСА_2 . 06 грудня 2006 року ОСОБА_1 було незаконно затримано за підозрою у скоєнні злочину по кримінальній справі № 64061766 слідчим з СУ УМВС України в області ОСОБА_12 .. 08 грудня 2006 року постановою слідчого ОСОБА_13 до ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід підписку про невиїзд. 12 грудня 2006 року постановою слідчого ОСОБА_13 ОСОБА_1 було пред`явлено обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України злочину. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2011 року по цивільній справі № 0417/2-426/2011 за позовом ОСОБА_3 визнано недійсною довіреність від імені ОСОБА_3 , виданої на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири; визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію права власності на ОСОБА_1 на нерухоме майно, видане комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03 серпня 2006 року. 25 травня 2015 року у кримінальному провадженні за №0000379 був зроблений висновок двома експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1281-15 судової комісійної почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_3 в довіреності від 01 листопада 2005 року, відповідно до якого: «Підписи від імені ОСОБА_3 в графах: «Підпис» в наданих в оригіналах в двох примірниках довіреності від 01 листопада 2005 року (реєстр № 16949) - виконані самим ОСОБА_3 ». 17 вересня 2015 року слідчим Климась Ю.І. кримінальне провадження №0000218 закрито за відсутністю події злочину за фактом заволодіння ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_2 . 03 серпня 2015 року прокуратурою Дніпропетровської області внесено до ЄРДР за №0000637 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.384 КК України, відомості про спеціаліста групи експертно-криміналістичного забезпечення Індустріального РВ Дніпропетровського МУ на підставі постанови слідчого від 10 листопада 2006 року про призначення почеркознавчої експертизи у кримінальній справі №64061766 за винесення завідомо неправдивий висновок судової почеркознавчої експертизи на підставі якого слідчим ОСОБА_14 О.В ОСОБА_15 притягнуто до кримінальної відповідальності. 14 грудня 2015 року прокуратурою Дніпропетровської області внесено до ЄРДР за №0001011 з правовою кваліфікацією ч.2 ст.367 КК України, відомості за фактом службової недбалості спеціаліста експертно-криміналістичного забезпечення роботи Індустріального РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Косенка О.В. при проведенні почеркознавчої експертизи, за результатами якої ОСОБА_11 зробив висновок експерта, який став підставою для обвинувачення ОСОБА_1 в особливо тяжкому злочині і який став штучним доказом для незаконного заволодіння гр. ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що в рамках кримінального провадження №0000637 від 11 листопада 2016 року подав до прокуратури Дніпропетровської області два клопотання про призначення комісійної експертизи у кримінальному провадженні та витребування комісійної експертизи від 29 вересня 2016 року для приєднання до матеріалів кримінального провадження, та клопотання про витребування документальних доказів та приєднання їх до провадження. Проте клопотання не розглянуті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року визнано бездіяльність слідчого в ОВС прокуратури Дніпропетровської області Звездіної Н.Л., яка полягає у не розгляді клопотань ОСОБА_1 , поданих в рамках кримінального провадження №0000637- протиправною, а також зобов`язано слідчого ОСОБА_2 розглянути вказані клопотання, та повідомити його про результати їх розгляду.

Проте станом на 26 грудня 2017 року слідчим в ОВС прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року не виконано, його два клопотання від 11 листопада 2016 року про призначення комісійної експертизи у кримінальному провадженні та витребування комісійної експертизи для приєднання до матеріалів кримінального провадження, та клопотання про витребування документальних доказів та приєднання їх до провадження не розглянуті.

Позивач зазначає, що бездіяльність слідчого Звездіної Н.Л. у не розгляді його два клопотання в рамках кримінального провадження, триває з 11 листопада 2016 року по 26 грудня 2017 року, що складає більше 13 місяців та є тривалою протиправною бездіяльністю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 завдана моральна шкода у розмірі 77 000,00 грн., а також матеріальна шкода в розмірі 3 000,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 77 000,00 грн., матеріальну шкоду в розмірі 3000,00 грн. а також компенсацію за відрив від звичайних занять, що пов`язана із явкою до суду.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 березня 2019 року залишено без задоволення позовні вимоги Громадської організації Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, яка діє в інтересах її члена Співака О.В..

Рішення суду мотивоване тим, що предметом у даній справі є бездіяльність посадової особи прокуратури, яка полягає у не розгляді двох клопотань в рамках кримінального провадження, однак чинним цивільним законодавством не передбачено такої підстави для відшкодування особі моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому, відмовляючи у стягненні матеріальної шкоди, суд першої інстанції вказав, що позивач зазначає, що ці кошти є упущеною ним вигодою у зв`язку з витрачанням робочого часу на участь у розгляді судової справи та прибуттям до органу прокуратури, тоді як розрахунок заявлених витрат позивачем здійснено у співвідношенні до погодинного розміру мінімальної заробітної плати, а не відповідно до реального втраченого доходу. Тобто, заявлена сума неотриманого заробітку є лише припущенням позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що незаконність бездіяльності, яка встановлена ухвалю слідчого судді, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення скасувати, з наступних підстав.

Встановлено, що позовну заяву у цій справі подала Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації Співака О.В., яка не має статусу юридичної особи та не має статуту. Від імені громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» скаргу підписала ОСОБА_16 . Г. як керівник цієї організації.

Кожен має право на свободу об`єднання з іншими особами (пункт 1 статті 11 Конвенції).

Громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних,соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей (частина перша статті 36 Конституції України).

Громадське об`єднання це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (частини друга та третя статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (частина п`ята статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Правоздатність неурядових організацій, які не мають статусу юридичної особи, може мати визначенні національним законодавством особливості, обмеження порівняно з неурядовими організаціями, які мають статус юридичної особи.

Неурядові організації повинні мати можливість вільно здійснювати свої цілі за умови, що і цілі, і засоби їх досягнення, відповідають вимогам демократичного суспільства (пункт 11 Рекомендації CM/Rec(2007)14 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо створення та діяльності неурядових організацій від 10 жовтня 2007 року).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України). Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Встановлено, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» у цій справі діє в інтересах члена своєї громадської організації Співака О.В.

Колегія суддів вважає, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (ст.56 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 60 ЦПК України передбачено, що можливість бути представником у суді мають адвокат або законний представник (стаття 59 ЦПК України); під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього кодексу.

При тлумаченні положень Закону України від 22 березня 2012 року №4572-VІ «Про громадські об`єднання», Конституційний Суд України в Рішенні від 28 листопад 2013 року №12-рп/2013 вказав на те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах і якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Отже, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації без статусу юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить адвокатові, законному представникові. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для ОСОБА_1 і Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».

При цьому, членство в громадській організації само по собі не є підставою для виникнення процесуального представництва. Для цього необхідне волевиявлення особи, яка потребує представництва та наявність необхідних належним чином оформлених та завірених уповноважуючих документів. За відсутністю такої згоди та необхідних документів, громадська організація не може бути допущена судом до здійснення функцій процесуального представника.

Та обставина, що основною метою та завданням організації є допомога у реалізації громадянам своїх прав та законних інтересів не може свідчити про наявність у організації цивільної процесуальної правоздатності у цій справі.

У матеріалах справи відсутні будь-які належним чином оформлені та завірені документи, що надають відповідні повноваження.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належно не дослідивши питання можливості Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» представляти інтереси ОСОБА_1 дійшов передчасного висновку про розгляд справи по суті.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи вказану скаргу, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а тому оскаржуване рішення як незаконне підлягає скасуванню з наступним залишенням скарги без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 367, 374, 377 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року - скасувати.

Позов Громадської організації Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної казначейської служби України, третя особа: прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органом досудового розслідування, посадовою особою органу прокуратури - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст виготовлений 20 лютого 2020 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко