Справа № 314/3157/20
Провадження № 2/314/1099/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

секретар судового засідання Рясна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 314/3157/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 23.07.2020 до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 18 травня 2018 року, видане Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 485). Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25 листопада 2017 року. Від вказаного шлюбу мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до її повноліття, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просила стягнути аліменти не менше 2500 грн.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд справу у його відсутності, позов визнав частково, на суму 2000 грн. щомісячно, оскільки він не має впевненості у можливостях надання більшої суми, крім того кожен місяць відповідач надає позивачеві в залежності від місяця та фінансових можливостей 2000-3000 грн., від батьківських обов`язків відповідач ухилятися не збирається.

З`ясувавши обставини, на які позивач, ОСОБА_1 ,посилалась як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив наступне.

З 25 листопада 2017 року сторони перебувають у шлюбі, що сторонами не заперечувалося. Від вказаного шлюбу мають дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 18 травня 2018 року, видане Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 485).

Мати дитини, позивач по справі, ОСОБА_1 , знаходиться з 23 липня 2018 року у відпустці по догляду за дитиною згідно довідки від 10.11.2020 № 1835 Запорізького моторвагонного депо Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» де працює позивач з 17 серпня 2017 року.

Згідно довідки від 02.11.2020 амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Матвіївка дитина звільнена від відвідувань дитячого закладу у зв`язку з хворобою.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач надав заяву про часткове визнання позову, при цьому зазначаючи про те , що кожен місяць надає позивачеві 2000-3000 гривень в залежності від фінансових можливостей. В той же час позивачем не надано відомостей про стійкий дохід позивача. Враховуючи мінливий характер доходів позивач та ту обставину , що останній надає позивачеві 2000-3000 гривень в залежності від фінансових можливостей, то суд вважає , що грошову суму в 2500 грн. з урахуванням фактичного матеріального становища обох батьків дитини є за можливе стягнути щомісячно з відповідача на користь позивача як аліменти на утримання дитини.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним та достатнім в зазначеній частині позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст.ст. 12, 13, 16, 77, 81, 82, 211, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 7, ч.ч. 2-3 ст. 150, ч.ч. 1-3 ст. 155, ст. 180 - 183 СК України, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_2 )), на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок ) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

12.11.2020