ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 391/760/18

провадження № 22-ц/4809/71/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Кіселика С. А., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2019 року у складі головуючої судді Мумиги І. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

24.10.2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0657/82/0028788 від 14.03.2011 року в сумі 22 167,39 грн., з них: заборгованість за кредитом - 8 701,14 грн., заборгованість за відсотками - 13 466,25 грн., та заборгованості за кредитним договором № 010/0657/82/0047189 від 09.11.2011 року, що складає 32 826,47 грн., з них: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 3 845,00 грн.; заборгованість за недозволеним овердрафтом - 28 981,47 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.03.2011 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/0657/82/0028788, відповідно до умов якого надано кредит в сумі 12 272,20 грн., дата остаточного погашення 14.03.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом - 34,4 %, кредит надано у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Станом на 06.06.2018 заборгованість позичальника перед банком за цим кредитним договором становила 22 167,39 грн., з них: заборгованість за кредитом - 8 701,14 грн., заборгованість за відсотками - 13 466,25 грн.

Крім того, 09.11.2011 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 010/0657/82/0047189, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 3845,00 грн., дата остаточного погашення 09.11.2013 року. Позичальнику відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування 3845,00 грн., та зобов`язано повернути банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 36,9 %. Відповідач не виконав умови кредиту та станом на 06.06.2018 року його заборгованість перед банком за цим кредитним договором становила 32 826,47 грн., з них: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 3 845,00 грн.; заборгованість за недозволеним овердрафтом - 28 981,47 грн.

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку зі спливом позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначило, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що суд залишив поза увагою узгоджений сторонами пункт 9.5. кредитного договору - 1, яким передбачено, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років, та пункт 9.4. кредитного договору - 2 про те, що спірні питання за цим договором розглядаються згідно з чинним законодавством України, і до правовідносин пов`язаних з укладанням та виконанням умов того договору, застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років.

Посилається на статтю ст. 259 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Вважає, що звернулось з позовом до суду в межах строку позовної давності (70 років від дати спливу строку виконання зобов`язання).

Просить також урахувати, шо відповідач не повідомляв банк про перебування у відрядженні в зоні АТО та не звертався до Компаніївського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявою про припинення нарахування процентів за той період, тобто не виконав зазначені у листі Національного Банку України від 02.09.2014р. № 18-112/48620 умови зупинення нарахування процентів.

Платіж, про який зазначив відповідач було зроблено по іншому кредитному договору № 014/0657/82/0005668 від 12.02.2008 року, укладеному між банком ОСОБА_1 , який не стосується предмету спору.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача Графченко І. А., яка підтримала доводи апеляційної скарги, відповідача, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

14 березня 2011 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/0657/82/0028788, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 12 272,20 грн., дата остаточного погашення 14 березня 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом - 34,4 %, кредит надано у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.1.1.5 кредитного договору № 014/0657/82/0028788 від 14.03.2011 року кредит надавався строком на 72 місяці (а.с.17-26 т. 1).

Пунктом 9.5. кредитного договору № 014/0657/82/0028788 передбачено, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років.

09 листопада 2011 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 010/0657/82/0047189, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 3845,00 грн., дата остаточного погашення 09 листопада 2013 року, з встановленням кредитної лінії з лімітом кредитування 3845,00 грн., та зобов`язанням повернути банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 36,9 % Згідно п.1.4 кредитного договору № 010/0657/82/0047189 від 09.11.2011 року кредит надавався строком по 09 листопада 2013 року (а.с.32-38 т. 1).

Відповідно до п. 9.4. кредитного договору № 010/0657/82/0047189 спірні питання за цим договором розглядаються згідно з чинним законодавством України. До правовідносин пов`язаних з укладанням та виконанням умов того договору, застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0657/82/0028788 ОСОБА_1 має заборгованість на суму 22167,39 грн. (а.с.8-11 т. 1), що включає: заборгованість за кредитом - 8701,14 грн.; заборгованість за відсотками - 13466,25 грн.

З наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № 010/0657/82/0047189 ОСОБА_1 заборгував 32826,47 грн. (а.с.12-14 т. 1), сума боргу включає: - заборгованість за дозволеним овердрафтом - 3845,00 грн.; - заборгованість за недозволеним овердрафтом - 28981,47 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе фінансових зобов`язань позивачем 18 травня 2018 року направлено на адресу ОСОБА_1 претензії-вимоги про дострокове повернення кредитів, проте ця поштова кореспонденція повернута до банку з відміткою: «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.45-48 т. 1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Заперечуючи проти позову, представник відповідача ОСОБА_3 , подав письмову заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.100 т. 1).

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтю ст. 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до п.1.1.5 кредитного договору кредит № 014/0657/82/0028788 від 14.03.2011 року надавався ОСОБА_1 строком на 72 місяці.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору кредит № 010/0657/82/0047189 від 09.11.2011 року строк повернення кредиту - 09 листопада 2013 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0657/82/0028788 від 14.03.2011 року, наданого банком підтверджується, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснив особисто 28 жовтня 2014 року в сумі 500,00 грн., після чого грошові зобов`язання за договором ним не виконувались (а.с.10 т. 1).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 010/0657/82/0047189 від 09.11.2011 року, наданого банком останній платіж за умовами договору відповідач здійснив особисто 25 листопада 2014 року в сумі 500,00 грн., після чого грошові зобов`язання за договором ним не виконувались (а.с.14 т. 1).

Обидва кредитні договори містять узгоджені сторонами умови про збільшення встановленої законом позовної давності до 70 років (пункт 9.5. кредитного договору № 014/0657/82/0028788 та пункт 9.4. кредитного договору № 010/0657/82/0047189).

Банк звернувся з позовом до суду 24 жовтня 2018 року, в межах визначеного сторонами строку позовної давності, що не було враховано судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе фінансові зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Згідно наданих банком розрахунків заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0657/82/0028788 складає 22167,39 грн, в тому числі: - заборгованість за кредитом - 8701,14 грн, - заборгованість за відсотками - 13466,25 грн (а.с.8-11 т. 1); заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0657/82/0047189 складає 32826,47 грн, і включає: - заборгованість за дозволеним овердрафтом - 3845,00 грн, - заборгованість за недозволеним овердрафтом - 28981,47 грн (а.с.12-14 т. 1).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами на поточну і прострочену заборгованість, а також заборгованість за недозволеним овердрафтом (шо відповідно до розрахунку фактично складається із сум прострочених відсотків і штрафу/пені за несвоєчасне погашення, в тому числі нараховані поза строком кредитування по кредитному договору № 010/0657/82/0047189 (а.с. 12-16 т. 1) .

При вирішенні питання щодо стягнення нарахованих банком відсотків і штрафних санкцій, зокрема заборгованості за відсотками - 13466,25 грн (договір №014/0657/82/0028788), та заборгованості за недозволеним овердрафтом - 28981,47 грн. (договір № 010/0657/82/0047189), слід врахувати, що ОСОБА_1 працює з 03.06.2014 року міліціонером взводу №3 роти №1 батальйону ПС міліції ОП «Кіровоград» при УМВС України і з 29.08.2014 року перебував у відрядженні в зоні АТО (а.с.98), в період з 31.01.2015 року по 01.03.2015 року, з 31.03.2015 року по 30.04.2015 року, з 30.05.2015 року по 07.07.2015 року, з 07.08.2015 року по 07.09.2015 року, з 09.12.2015 року по 16.01.2016 року, з 04.03.2016 року по 10.04.2016 року, з 17.05.2016 року по 16.07.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (АТО) (а.с.99-105).

На підставі норм ст. ст. 5, 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідач має статус учасника бойових дій.

Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що, враховуючи положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період перебування ОСОБА_1 у відрядженні в зоні АТО і безпосереньої його участі у АТО під час дії особливого періоду підлягають частковому задоволенню зі зменшенням на 3723 грн (відсотки за вказані періоди в загальній сумі) за кредитом №014/0657/82/0028788).

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги щодо погашення нарахованої поза строком кредитування заборгованості за недозволеним овердрафтом в сумі 28981,47 грн (договір № 010/0657/82/0047189).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та дослідженим доказам, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014/0657/82/0028788 від 14.03.2011 року в розмірі 8701,14 грн по тілу кредиту та 5831 грн за відсотками, за кредитним договором №010/0657/82/0047189 від 09.11.2011 року в розмірі 3842,85 грн по тілу кредиту, та відмовивши у задоволенні решти позовних вимог за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2019 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0657/82/0028788 від 14.03.2011 року в розмірі 8701,14 грн - тіло кредиту та 5831 грн - відсотки, за кредитним договором № 010/0657/82/0047189 від 09.11.2011 року в розмірі 3842,85 грн - тіло кредиту.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. А. Кіселик

С. І. Мурашко

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді

Кропивницького

апеляційного суду А. В. Гончар

«___»____2020 року