Справа №519/974/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.11.2020 м. Южне
Южний міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Лемець С.П., секретаря - Слісаренко Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу на праві приватної власності. Відповідачка з 2009 року в даній квартирі не проживає, не користується правами піднаймача, не несе зобов`язань по догляду за квартирою та по сплаті комунальних та інших платежів, належних їй речей в квартирі немає. Факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 підтверджується Актом про фактично проживаючих від 30.06.2020. Відповідачка не є членом сім`ї позивача, проживає окремо, спільним побутом господарством, будь-якими відносинами з позивачем не пов`язана, також відповідачка не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з нею та/або її сім`єю та ведуть з ними спільне господарство.
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 12.10.2020 відкрито провадження у даній справі та розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, причини неявка суду не відома, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується копією Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8).
В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с.9,17).
Факт не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується актом ОСББ «Миру 25» від 10.11.2020 про фактично проживаючих/непроживаючих, згідно якого відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає з травня 2009 (а.с.28).
Оскільки відповідач до теперішнього часу зареєстрований у зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних платежів та квартирної плати, тобто сплачує за особу, яка зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою вже більше 11 років, вартість житлово-комунальних послуг, що призводить до матеріальних витрат.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового будівництва.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як зазначено в п.п.33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошеня фізичної особи померлою.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №6-709цс16.
Крім цього, у вказаній постанові Верховного Суду України зазначено, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідач не є членом сім`ї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами не укладалось, таким чином він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача.
Доказів того, що позивач перешкоджав відповідачу проживати в даній квартирі суду не надано, з позовом про усунення перешкод в користуванні даної квартири відповідач не звертався.
Відповідач не проживає у квартирі позивача, але зареєстрований за вказаною адресою, чим чинять перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном.
За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком та задоволення позову.
Згідно ст.71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, необхідно задовольнити.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 141, 265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 158, 167 ЖК України, ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .
Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП та паспортні дані суду невідомо, місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Южного міського суду Сергій ЛЕМЕЦЬ