Справа № 146/974/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2020 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Слободянюк Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовм до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю.

Позовна заява мотивована тим, що позивач доводиться донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя мати проживала в належному їй будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , який вона прийняла у спадщину ІНФОРМАЦІЯ_2 від своєї матері ОСОБА_5 .

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері та прийняла у спадщину вказаний житловий будинок.

До смерті ОСОБА_4 у даному житловому будинку було зареєстровано ОСОБА_3 , яка доводиться невісткою покійної матері позивача, та яка залишилася проживати в ньому після смерті останньої.

З 15 серпня 2018 року ОСОБА_3 разом з дітьми залишила місце проживання по АДРЕСА_1 та фактично проживає по АДРЕСА_2 .

На неодноразові прохання позивача перереєструвати своє місце проживання по місцю свого фактичного проживання у добровільному порядку ОСОБА_3 відмовляється, в зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду, який просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1 шляхом зняття з її реєстрації у вказаному житловому будинку.

Ухвалою суду від 16 липня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року, за клопотанням відповідача ОСОБА_3 залучено до участі у розгляді справи орган опіки та піклування Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чудак В.Д. позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини зазначені в ній. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, оскільки не має змоги з`явитися в судове засідання в зв`язку з зайнятістю по роботі.

Представник органу та піклування Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, проте керуючий справами виконавчого комітету Маринюк С.А., надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі представника органу опіки та піклування.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, розглянувши заяву відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку зтаких підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується копіює витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 06 грудня 2017 року державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області (а.с. 7).

Дану нерухомість позивач отримала у спадок у 2017 році після смерті матері.

Згідно копії довідки Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області № 1087 від 01 липня 2019 року ОСОБА_3 , дійсно зареєстрована по АДРЕСА_1 , однак за даною адресою фактично не проживає з 15 серпня 2018 року. Проживає по АДРЕСА_3 (а.с АДРЕСА_4 ).

Як видно з копії паспорта відповідача, ОСОБА_3 зареєстрована за зазначеною адресою з 10 жовтня 2006 року (а.с. 47 зворот). Проживала в будинку в статусі невістки попередньої власниці.

Згідно копії домової книги у спірному житловому будинку крім відповідача ОСОБА_3 зареєстрована донька відповідача ОСОБА_6 , 2007 року народження та син ОСОБА_7 , 2012 року народження (а.с. 48).

Як встановлено з довідки про склад сім`ї, виданої Вапнярською селищною радою Томашпільського району Вінницької області від 23 жовтня 2019 року, до складу сім`ї ОСОБА_3 входять: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 44).

Крім того, у вказаній довідці зазначено, що відповідач проживає в АДРЕСА_2 .

Також факт проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 підтверджується довідкою Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області № 375 від 23 жовтня 2019 року (а.с.43).

Як видно з висновку органу опіки та піклування при виконкомі Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади, опікунська рада вважає, що при втраті користування житловим приміщенням ОСОБА_3 будуть порушені права на житло неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , 2007 року народження та ОСОБА_7 , 2012 року народження (а.с.42).

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, за змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно висновку викладеного Верховним Судом України в постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Факт реєстрації відповідача в будинку після зміни власника за умови відсутності для того передбачених законом підстав є сам по собі достатнім доказом того, що такі перешкоди чиняться, оскільки унеможливлює користування та розпорядження власником належним йому майном на власний розсуд.

Висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади, в якому зазначається, що в разі втрати користування житловим приміщенням ОСОБА_3 будуть порушені права на житло її неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд до уваги не приймає, оскільки питання про зняття з реєстрації вказаних осіб ОСОБА_1 у позовній заяві не ставиться.

Крім того. на думку суду, у даному випадку превілюють права та інтереси нового власника житла.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, беручи до уваги те, що після зміни власника будинку, відповідач ОСОБА_3 самостійного права на житло за адресою АДРЕСА_1 з підстав передбачених законом (найм, оренда тощо) не набула, її право користування вказаним будинком було похідним від прав колишнього власника будинку, членом сім`ї якої вона була, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Вказана позиція узгоджується також з постановою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 595/1271/16-ц.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_8 витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Лише наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Так, на підвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано угоду про надання правничої допомоги, додаток № 2 до угоди про надання правничої допомоги із зазначенням розрахунку наданих послуг та квитанцію про оплату гонорару адвокату. Однак, як видно із вищевказаної квитанції № 11/02 від 11 лютого 2020 року дана квитанція виписана самим представником позивача та не є квитанцією до прибуткового касового ордера, платіжним дорученням, іншим банківським документом чи касовим чеком, як того вимагає чинне законодавство, тому суд відмовляє в стягненні з позивача на користь відповідача судових витрат за надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76, 81, 133, 137, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про усунення перешкод в користуванні власністю - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (і.н. НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1 шляхом зняття з її реєстрації у вказаному житловому будинку.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (і.н. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (і.н. НОМЕР_2 ) 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

В стягненні з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат за надання правничої допомоги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2020 року