печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2020 р. суддя Печерського районного суду міста Києва Писанець В.А., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження № 57943822 по примусовому виконанню виконавчого напису № 13502, виданого 11 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту № 05-038/315 від 13 травня 2008 року у розмірі 28 140,05 дол. США.

Заява подана до Печерського районного суду міста Києва на підставі ст.ст. 442, 448 ЦПК України.

Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що в зв`язку укладенням між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Є-Розстрочка» та ОСОБА_1 договорів відступлення права вимоги за договором кредиту № 05-038/315 виникла необхідність у заміні стягувача у виконавчому провадженні № 57943822.

03 вересня 2020 року визначено суддю для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII ЦПК України, та 04 вересня 2020 року передано судді, для розгляду згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Вивчивши зміст заяви та додані до неї матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що згідно з постановою про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 57943822 від 11 квітня 2019 року, виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 13502, виданого 11 липня 2017 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

За змістом ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі.

У разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 287 КАС України.

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18.

Виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» та КАС України можна дійти висновку, що суд може замінювати сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні за виконавчим написом нотаріуса у порядку адміністративного судочинства. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 листопада 2015 року.

Так, згідно з постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-2391ц15, суд касаційної інстанції закриваючи провадження у справі за заявою сторін про заміну сторони у виконавчому провадженні, виходив із того, що суди при розгляді заяв не врахували та помилково постановили ухвали про заміну сторони виконавчого провадження у порядку цивільного судочинства, не звернувши уваги на те, що виконавче провадження було відкрито з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а не виконавчого листа, виданого судом на підставі судового рішення, ухваленого у порядку цивільного судочинства.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року суд касаційної інстанції, закриваючи провадження у справі про заміну сторони виконавчого провадження, виходив із того, що з системного аналізу норм ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у порядку цивільного судочинства суд може замінювати сторону виконавчого провадження лише у тих випадках, якщо примусове виконання проводиться за виконавчим документом, виданим судом при розгляді цивільної справи. У випадку заміни сторони (юридичної особи) у виконавчому написі нотаріуса, який пред`явлено до державної виконавчої служби, сторона відповідно до КАС України має звернутись до адміністративного суду з письмовою заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Вирішення такого спору належить до виключної компетенції адміністративного суду.

Таким чином, у даному випадку, заява подана за правилами цивільного судочинства, що суперечить нормам законодавства України.

Згідно п. 1 ч. 1 до ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, у відкритті провадження у даній справі належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 186, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за її заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. А. Писанець