Провадження №2/523/1733/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває вищевказана цивільна справа.

30.10.2019 року представник позивача звернувся з заявою про забезпечення позову та просить суд:

1. вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, а саме накласти арешт на наступну власність відповідача:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,10 га, кадастровий номер :04:001:0092, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_3 . зобов`язати відповідача - ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та/або інших уповноважених осіб, не вчиняти будь-яких дій з відчуженням наступних об`єктів нерухомості:

- квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за

адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер :04:001:0092, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява обгрунтована тим, що позивач вважає, що відповідач може здійснити відчуження зазначеного майна, та незабезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення.

При повторному автоматизованому розподілі, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 13.11.2019 року справу було прийнято до провадження суддія ОСОБА_4 в порядку загального позовного провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами Цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року, забезпечення позову допускається на будь- якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;…забороною вчиняти певні дії;... іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;…іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Отже, суд прийшов до висновку про забезпечення позову у вищевказаний спосіб, тобто у спосіб визначений п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Приймаючи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та виходячи з принципу співмірності із заявленими позивачем вимогами, заяву слід задовольнити частково, наклавши арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . В іншій частині, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки такі вимоги можуть вплинути на права інших осіб, які не приймають участь у справі.

Щодо заборони відповідачу та/або інших уповноважених осіб, не вчиняти будь-яких дій з відчуженням вищевказаних об`єктів нерухомого майна, то в цій частині заява не підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту є достатнім заходом забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Черняховського, 6).

Копію ухвали суду направити заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складання повної ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повну ухвалу складено 21.02.2020 року.

Суддя