Номер провадження: 22-ц/813/4011/20
Номер справи місцевого суду: 522/4460/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФПРОЕКТ» в особі директора Погорелого Андрія Івановича та Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Сосніної Ганни Валеріївни, за участі третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання висновку щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна недійсним та його скасування, про визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з вищевказаним позовом до суду, мотивуючи це тим, що на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів № 220 від 06 червня 1986 року колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_8 був визнаний наймачем житлової кімнати, площею 17,5 кв. м. в квартирі спільного заселення АДРЕСА_1 . Розпорядженням виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів № 383 від 23 липня 1992 року особистий рахунок на дану житлову площу відкритий на ОСОБА_1 зі складом сім`ї із п`яти осіб. На даний час часткою квартири користуються також неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В липні 2018 року на іншу житлову площу квартири вселилась ОСОБА_5 , яка заявила, що вся загальна площа квартири належить їй на праві власності, оскільки вона її приватизувала. В подальшому позивачам стало відомо, що 19.07.2018 року о 15:37:58 державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» Сосніна Ганна Валерїївна, на підставі свого рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 42185006 від 23.07.2018 року 14:53:32, зареєструвала право власності з відкриттям розділу за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49,5 кв. м., житловою площею 30,9 кв. м. Як вбачається з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація права власності на спірне майно за ОСОБА_5 проводилась державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Сосніною Ганною Валеріївною на підставі технічного паспорту, виданого 18.07.2018 року ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» та висновку ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» від 18.07.2018 року, вих. № 189965, щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, позивачі висновок ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» від 18.07.2018 року не визнають та зазначають, що об`єкт нерухомості не може бути виділений в одиницю, оскільки в ньому проживають позивачі по справі, які на законних підставах користуються іншою часткою квартири.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивачів у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції всім зазначеним вимогам у повній мірі відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання висновку щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна недійсним та його скасування, про визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що:

- при вирішенні спору за цим позовом в якості відповідача (співвідповідача) не була залучена особа на ім`я якої зареєстровано право власності - ОСОБА_5 , оскільки предмет спору безпосередньо стосується її прав та обов`язків, а зазначена особа була третьою особою без самостійних вимог. Залучивши відповідачами ТОВ «Профпроект» та державного реєстратора, претензії позивачі фактично спрямовані на неправомірність дій третьої особи.

При цьому, суд звернув увагу на невірність обраного способу захисту прав, пославшись, що оскаржуваний висновок ТОВ «Профпроект» не створює жодних правових наслідків для позивачів, не порушує їх права чи охоронювані законом інтереси, адже позивачі не погоджуються з тим, що нововиділений об`єкт, а саме квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за третьою особою ОСОБА_5 . Висновок щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна оскарженню не підлягає, а рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності є таким, що завершило свою дію, та його скасування не призведе до реального захисту прав позивачів.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що:

-06.06.1986 року Рішенням №220 виконавчого комітету Жовтневої райради народних депутатів ОСОБА_8 закріплено житлову площу 17,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.18);

- ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси (а.с.19);

-розпорядженням №383 від 23.07.1992 року виконавчого комітету Жовтневої райради народних депутатів на займану площу в квартирі АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 , складом сім`ї 5 чоловік (а.с.20);

-з Довідки (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію) №859 від 23.08.2012 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 по Військовому узвозі проживають та займають житлову площу однієї кімнати: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (а.с.22);

- ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.39) та свідоцтвом про шлюб (а.с.40);

- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.41, 44);

-з висновку щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 від 18.07.2018 року ТОВ «Профпроект» вказано, що у фактичному користуванні у ОСОБА_5 знаходиться квартира загальною площею 49,5 кв.м., за технічними показниками об`єкт є відокремленим, має окремий вихід і може бути виділений в одиницю (а.с.160);

-19.10.2017 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_9 711/1000 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.119-120);

-за ОСОБА_5 19.07.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Сосніною Ганною Валеріївною було зареєстровано права власності на квартиру АДРЕСА_1 , про що свідчить інформаційна довідка №146276415 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.53);

-до матеріалів справи додано заяви, звернення до різних органів влади з метою врегулювання конфлікту, що виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ;

-з викопіювання поверхового плану квартири АДРЕСА_1 вбачається, що вхід до квартири АДРЕСА_3 здійснюється через коридор (4), площею 5,13 кв. м. (а.с.21);

-з листа Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» №П-69 від 06.02.2018 року вбачається, що вхід до квартири АДРЕСА_1 , здійснюється з площадки. Житлова площа ОСОБА_1 складає 17 кв. м., загальний коридор - 5,10 кв. м. (а.с.23);

-заявою сусідів будинку АДРЕСА_5 підтверджується, що до квартири АДРЕСА_3 було два входи, зі сторони парадної та за сторони подвір`я (а.с.26);

-згідно з заявою ОСОБА_2 від 18.03.2019 року, у ОСОБА_5 є окремий вхід, який вона може відновити (а.с.37).

Колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (ст. 50 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 51 ЦПК України передбачено право суду першої інстанції за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.10.2018 року у справі №911/488/18 вказала, що якщо, на думку позивача, саме в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою суб`єктом звернення за такою послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то має місце спір позивача про цивільне право з цією особою, яка і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права за особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи.

Звертаючись в суд з даним позовом позивачі вказували на недійсність через невідповідність законодавству висновку щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , ;189965 від 18.07.2018 року, що розроблений та виданий ТОВ «Профпроект», просили його скасувати, вказували на протиправність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42185006 від 23.07.2018 року державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Сосніної Ганни Валеріївни та просили скасувати зазначене рішення державного реєстратора та закрити розділ за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 101, об`єкт нерухомого майна: квартира, загальною площею 49,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 та всі записи про право власності.

Зазначені вимоги позивачі обґрунтовували порушенням своїх житлових прав з боку співвласника ОСОБА_5 , яка на підставі оскаржуваного технічного висновку зареєструвала за собою право власності на весь коридор загального користування, який використовується позивачами для потрапляння до житлової кімнати, що знаходиться в їхньому користуванні. Користуючись тим, що право власності на коридор зареєстровано за ОСОБА_5 остання перешкоджає позивачам у реалізації ними своїх житлових прав і створює нестерпні умови їхнього проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Зі змісту наведених норм вбачається, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.06.2019 року в справі №910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду міститься в постанові від 02.10.2018 року в справі №911/488/18, згідно якого якщо ж на думку позивача, саме в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою суб`єктом звернення та такою послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то має місце спір позивача про цивільне право з цією особою, яка і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права за особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цією особи.

Виходячи зі змісту заявлених в суді першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з урахуванням наведених висновків Великої Палати Верховного Суду, апеляційний суд вважає, що залучення до участі в справі ОСОБА_5 , як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, не відповідає її дійсному процесуальному статусу, як учасника спірних матеріальних правовідносин.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі в цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Враховуючи обсяг процесуальних прав та обов`язків, визначених ст.ст. 4, 43 та 49 ЦПК України, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Ознаками сторін, які відрізняють їх від інших осіб, які беруть участь у справі (зокрема третіх осіб) є те, що сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом, та на сторони поширюються усі наслідки судового рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені ст. 43 цього Кодексу. Таким чином, на них не поширюються права, передбачені ст. 49 ЦПК України.

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є законність висновку технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 №189965 від 18.07.2018 року TOB «Профпроект», куди була включена і вся площа коридору загального користування та законність вчинення державним реєстратором реєстраційних дій щодо права власності з відкриттям розділу за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49,5 кв. м., житловою площею 30,9 кв. м., куди увійшла і вся площа коридору загального користування, після чого ОСОБА_5 стала заперечувати право користування позивачами зазначеним коридором для потрапляння ними до житлової кімнати, що перебуває в їхньому користуванні.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пред`явивши позов до ТОВ «Профпроект» та державного реєстратора, оспорюють законність реєстрації права власності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_5 , на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49,5 кв. м., житловою площею 30,9 кв. м., куди, як вони вважають увійшла площа коридору загального користування через який позивачі потрапляють до своєї кімнати і у зв`язку з набуттям ОСОБА_5 права власності на коридор загального користування остання стала заперечувати право користування позивачами цим загальним коридором.

Згідно висновку Верховного Суду в постанові від 22.01.2020 року в справі №344/13973/17 пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2018 року в справі №523/9076/16-ц, від 23.01.2019 року в справі №303/2845/15-ц та від 02.10.2019 року в справі №461/6793/15-ц.

У разі встановлення, що позов заявлено до неналежного відповідача та відсутності визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року.

Вірно встановивши, що фактично спір щодо користування приміщенням квартири, де проживають позивачі виник між ними та ОСОБА_5 , яка позивачами не була залучена до участі у справі в якості відповідача або співвідповідачем, що перешкоджає задоволеннюю заявлених вимог через неповноту суб`єктного складу відповідачів, суд першої інстанції вірно вказав про це в обґрунтування набутого ним висновку про відмову у заявлених вимогах.

Одночасно суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на невірне обрання позивачами способу захисту порушеного права через заявления некоректних вимог про визнання висновку ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» від 18.07.2018 року, вих. № 189965, щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 . - недійсним та його скасування до ТОВ «ПРОФПРОЕКТ», який з урахуванням наведеного не є належним відповідачем у спірних правовідносинах з приводу можливого порушення житлових прав позивачів.

Протиправність даного технічного висновку може входити до предмету доказування при вирішенні спору між позивачами та іншим співвласником квартири спільного заселення, - ОСОБА_5 , за якою було зареєстровано право власності на виділений об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49,5 кв. м., житловою площею 30,9 кв. м., що як вважають, позивачі спричинило і порушення їх житлових прав.

Що стосується заявлених вимог до державного реєстратора, то колегія суддів звертає увагу на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40). Від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)».

Як вже зазначалося у справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлений судом першої інстанції та встановлені у справі обставини підтверджують, що спір з приводу можливого порушення житлових прав позивачів на квартиру у них виник саме з ОСОБА_5 внаслідок реєстрації за нею права власності на виділений об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49,5 кв. м., житловою площею 30,9 кв. м.

Враховуючи наведене рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 16.11.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова