Справа № 486/1625/19
РІШЕННЯ

іменем України

"18" лютого 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення,

ВСТАНОВИВ :

19.12.2019 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вознесенського РВ УДМС України в Миколаївській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, зобов?язання зняти з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстрована відповідач по справі. Остання за вказаною адресою з 2016 року не проживає, проте не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку. Разом з тим, реєстрація відповідача в даному будинку створює незручності власнику житла щодо користування та розпорядження своєю власністю.

Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 23.01.2020 року провадження по справі в частині позовних вимог щодо покладення обов?язку на Вознесенський РВ УДМС України в Миколаївській області зняти відповідача з реєстраційного обліку було закрито.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась. Надала заяву по розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за позивачем ОСОБА_1 (а.с. 64-65).

В даному будинку з 22.06.2013 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (колишній член сім`ї власника житла). Проте, з довідки виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 04.09.2019 року за № 172, акту комісії від 11.09.2019 року в складі депутата селищної ради, в.о. старости, інспектора обліку, вбачається, що остання за місцем реєстрації не проживає понад встановлений законодавством строк (а.с. 7,8, 26, 57).

В той же час реєстрація відповідача у вказаному будинку створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном.

Доказів наявності поважних причин непроживання відповідача в вищевказаному житловому будинку, створення останній перешкод у користуванні житлом, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Згідно з ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статті 150,156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Водночас, ст.405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема:

- члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником;

- член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема невикористання без поважних причин відповідачем свого права на користування належним позивачу житлом понад один рік, відсутність між сторонами іншої домовленості щодо порядку та строків користування житлом, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 206, 259, 263 265, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, зобов?язання зняти з реєстраційного обліку, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Лузан