ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7668/20 Справа № 210/542/20 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання :Кислиця І.В.

сторони справи:

позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року про закриття провадження у цивільній справі, яка постановлена суддею Сільченко В.Є. в місті Кривому Розі, (відомості щодо дати складання повного тексту ухвали відсутні).

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа) звернулось до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачу до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене приміщення за спірний період належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2011 року та було зареєстровано відповідачем в реєстрі прав на нерухоме майно від 27.12.2011 року. Відповідно додатку до рішення Криворізької міської ради №531 від 09.07.2008 року квартира АДРЕСА_1 була переведена у нежитлову для влаштування магазину продовольчих товарів.

Так, як даний будинок є багатоповерховим, опалення до зазначеної квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Відповідач не здійснював у повному обсязі оплату за надані послуги, внаслідок чого за період з 27.12.2011 року по 03.11.2019 року утворилась заборгованість на суму 110214,23 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також суму збитків від інфляції у розмірі 5105,50 грн., 3% річних 2373,68 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 простягнення заборгованості за теплову енергію закрито.Роз`яснено позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до Господарського суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постановленої ухвали ставить питання про її скасування .

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що до позовної заяви позивачем додавалась копія витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якої ОСОБА_1 було припинено підприємницьку діяльність 25.06.2015 року, а тому, даний спір не може бути переданий на розгляд до господарського суду, у зв`язку з не підсудністю господарському суду, так як юрисдикція таких спорів визначається залежно від суб`єктного складу правовідносин, тобто якщо споживачем послуг є фізична особа, то такі спори повинні розглядатись за правилами цивільного судочинства, а якщо споживачем послуг є юридична особа чи ФОП, то за суб`єктним складом такі спори мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 посилається на те, що приміщення магазину, яке належить відповідачу на праві власності, не відноситься до житлового фонду, тому, що згідно із частиною четвертою статті 4 Житлового кодексу Української РСР до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Наявність розрахунку за тарифом «інші споживачі» - передбачає обов`язкову наявність укладеного договору купівлі-продажу теплової енергії, а це в свою чергу спір, що виникає у зв`язку із здійсненням господарської діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача - Нестерук А.В. , яка у повному обсязі підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 з 10 січня 2008 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 5-6).

Відповідно додатку до рішення Криворізької міської ради №531 від 09.07.2008 року квартира АДРЕСА_1 була переведена у нежитлову для влаштування магазину продовольчих товарів.

Як встановлено з письмових матеріалів цивільної справи, а саме з відповіді на відзив, у приміщенні АДРЕСА_1 здійснювалась господарська діяльність розташований інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 86, 93).

Приймаючи рішення про те, що даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 255,260 ЦПК України та виходив з того, що спори за участю суб`єктів підприємницької діяльності, підвідомчі господарським судам.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Так, відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності за умови, що такі спори за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «ФОП» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Правовий статус ФОП надає людині з повною цивільною дієздатністю право займатися підприємницькою діяльністю. Набуття такого статусу не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

В залежності від правового статусу фізичної особи та ФОП залежить вирішення питання про юрисдикційність спору саме, який статус у спірних правовідносинах має відповідач.

Тобто для встановлення факту користування відповідачем нежитловим приміщенням, яке належить йому на праві власності з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності ним як ФОП, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Аналогічний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19), підстав для відступу від нього не вбачається.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ОСОБА_1 з 10 січня 2008 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Вид діяльності: посередництво в торгівлі деревиною та будівельними матеріалами.

Відповідно до матеріалів цивільної справи, у приміщенні АДРЕСА_1 , розташований інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в якому здійснювалась господарська діяльність (а.с. 86, 93).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до копії витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 було припинено підприємницьку діяльність 25.06.2015 року, колегія суддів до уваги не бере, оскільки після скасування державної реєстрації господарські правовідносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 щодо об`єкта його права власності - нежитлового приміщення, не припинились.

Таким чином, колегія суддів прийшла до переконання, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку справа про закриття провадження у справі, оскільки справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно п.п. 9 п.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 1 листопада 2011 року, судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду складає 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, при подачі апеляційної скарги КПТМ «Криворіжтепломережа» необхідно було сплатити судовий збір в сумі 2102 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року було задоволено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року, до ухвалення судового рішення по справі (а.с.135).

Таким чином, з КПТМ «Криворіжтепломережа» підлягає стягненню відстрочений судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року, в сумі 2102 грн.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь держави судовий збір в розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: