Справа № 182/7984/19
Провадження № 2/0182/228/2020
20.02.2020 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.
Він є власником 18/29 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого 09.07.2001 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним С.О. На теперішній час в зазначеному будинку, крім нього, зареєстрована колишня дружина та спільна донька відповідачі по справі. Відповідачі з травня 2018 року в будинку не проживають. Реєстрація відповідачів в його будинку створює йому незручності та додаткові матеріальні проблеми, оскільки він вимушений оплачувати комунальні послуги за осіб, які фактично в будинку не проживають. Тому вважає за необхідне звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.13-14).
04 лютого 2020 року на адресу суду від третьої особи по справі ОСОБА_4 , надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить суд відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на те, що є співвласником домоволодіння, з якого позивач намагається виписати його доньку та онуку. І проти того, щоб позивач, який не є власником всього будинку, вирішував, кому в ньому жити.
В цей же день від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він також заперечує проти задоволення позову і просить суд відмовити позивачу в повному обсязі, посилаючись на те, що спірне домоволодіння належить на праві спільної часткової власності позивачу (18/29 часток), її батьку третій особі по справі (8/29 часток) та їй (3/29 часток). Ця частка належить відповідачці на підставі договору дарування частини домоволодіння від 15.07.2004 року. В підтвердження цього факту надав копію договору. Тому відповідачка є співвласником домоволодіння і заперечує проти того, щоб її разом з дитиною знімали з реєстрації в будинку, частина якого належить їй. Крім того, саме позивач створив відповідачці з донькою такі умови (відрізавши від їх частини домоволодіння світло, опалення, воду), що вони вимушені проживати у батьків, будинок яких знаходиться на одній території з їх будинком. Однак, вважає, що право володіння відповідачки з донькою частиною спільного з позивачем будинку є беззаперечним і тому просить відмовити позивачу в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального правосуддя, суддя враховує наступне.
Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач по справі є власником 18/29 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого 09.07.2001 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним С.О. (а.с.5). Відповідач по справі ОСОБА_2 також є співвласником спірного домоволодіння, їй належить 3/29 частини, що підтверджується наданою копією договору дарування від 15.07.2004 року (а.с.23-24). На теперішній час в зазначеному будинку зареєстровані позивач та відповідачі по справі (а.с.6). Відповідачі з травня 2018 року в будинку не проживають (а.с.7), оскільки періодично виїжджають на роботу до Польщі. Крім того, відповідно до пояснень у відзиві, саме позивач створив відповідачам такі умови для проживання, що вони фактично не мають змоги користуватись водою, світлом, опаленням в своїй частині будинку.
За правилами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На думку суду, позивачем не надано жодного доказу про вирішення питання встановлення порядку користування будинком або виділення частки в натурі. А також не надано доказів, що відповідачі мають реєстрацію свого місця проживання саме на частині власності позивача. Позивачем лише зазначено, що відповідачі мають реєстрацію в спірному будинку та не проживають з травня 2018 року. Однак, як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_2 має не лише реєстрацію в спірному будинку, а й право власності на частину спірного будинку. І мала змогу не лише зареєструватись на своїй частині власності сама, а й зареєструвати там свою доньку.
Отже, виходячи із наведеного, суд вважає, що зазначені позивачем обставини про те, що відповідачі були відсутні в будинку за місцем своєї реєстрації понад 1 рік, не свідчать про відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права власності на нерухоме майно та не є підставами для припинення права власності на нього, оскільки положення частини другої статті 405 ЦК України (на які посилається позивач) не розповсюджуються на спірні правовідносини.
За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 128, 131, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд -
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал