печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГОГО», третя особа - фізична особа підприємець ОСОБА_3 , про захист авторського права та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» звернулося до суду з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «МЕГОГО» (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-Б, ) на користь Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних права» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-а, офісне приміщення 1-3, ) в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 119 136 грн. 00 коп.

В обґрунтування пред`явлених вимог представник позивача послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 представниками ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з 09 год. 45 хв. до 11 год. 51 хв. було здійснено фіксацію публічного сповіщення твору, який використовувався у відео сервісі « MEGOGO » (Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГОГО», ), які належать до репертуару ДО «УААСП», а саме: музичного твору - « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виконавець - «ІНФОРМАЦІЯ_2», авторами якої є: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Факт публічного сповіщення було зафіксовано працівниками ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав», про що складені відповідні акти фіксації та зроблено відеозаписи такого сповіщення. При цьому представник позивача зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , як суб`єктами авторського права укладені договори на управління виключними майновими авторськими правами. ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» наділена повноваженнями на судовий захист майнових авторських прав, щодо захисту порушеного відповідачем майнового авторського права, а саме публічного сповіщення без дозволу музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Посилаючись на вищевикладене та на те, що відповідач без будь-якої згоди використав належний суб`єктам авторського права музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1 », представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07 березня 2019 року відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачеві строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`ятнадцяти днів подати відповідь на відзив позивачем.

11 квітня 2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що доводи, викладені у позовній заяві, не доведені належними та допустимими доказами. Крім того, як зазначив представник, відповідач не може нести майнову відповідальність з підстав, зазначених позивачем в позовній заяві, оскільки між ТОВ «МЕГОГО» та ФОП ОСОБА_3 укладено Ліцензійний договір №81 від 23 грудня 2016 року, відповідно до умов якого відповідач ТОВ «МЕГОГО» отримав право використовувати аудіовізуальний твір « ІНФОРМАЦІЯ_3» , чистиною якого й був музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на Web-сайті відповідача. Також вказав на те, що розмір компенсації, який просить стягнути позивач, є необґрунтованим та не може братися судом до уваги. За таких обставин позивачем не доведено ані факту порушення прав суб`єктів авторського права відповідачем, ані причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою і діями відповідача.

10 квітня 2019 року представником відповідача ТОВ «МЕГОГО» подано клопотання про залишення без розгляду позову ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав», яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «МЕГОГО» про стягнення компенсації за порушення авторських прав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. В обґрунтування даного клопотання представник відповідача послався на те, що позивач ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» звернулася до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не маючи на те повноважень відповідно до Закону.

У свою чергу 10 липня 2019 року на адресу суду представник позивача направив відповідь на відзив в якому наполягав на обґрунтуванні позову та послався на недоведеність заперечень з боку відповідача.

Оскільки представником відповідача надано копію Ліцензійного договору №81 від 23 грудня 2016 року, за умовами якого ТОВ «МЕГОГО» отримав від ФОП ОСОБА_3 право використовувати аудіовізуальний твір « ІНФОРМАЦІЯ_3», чистиною якого й був музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на Web-сайті відповідача, за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено ФОП ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору.

Крім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 10 вересня 2019 року за клопотанням представника позивача витребувано у ФОП ОСОБА_3 завірені копії договорів, укладених між ФОП ОСОБА_3 та продюсером або виробником аудіовізуального твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та завірені копії договорів (дозволів) авторів спірного музичного твору із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на включення спірного музичного твору ІНФОРМАЦІЯ_1 , до аудіовізуального твору « ІНФОРМАЦІЯ_4. «ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Однак станом на момент ухвалення рішення у дані справі, витребувані відомості від третьої особи до суду не надійшли.

У судовому засіданні представник позивача підтримав пред`явлені вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання неодноразово повідомлялася належним чином за відомою суду адресою, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду.

Заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження доказів в матеріалах справи, вивчивши зміст поданих учасниками справи заяв по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; твір образотворчого мистецтва - скульптура, картина, малюнок, гравюра, літографія, твір художнього (у тому числі музичного) дизайну тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є авторами композиції « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується п. 11 заяви ОСОБА_1 (Творчий профіль «ІНФОРМАЦІЯ_2») та п. 73 заяви ОСОБА_2 (Творчий профіль «ІНФОРМАЦІЯ_7») до ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав». (Том справи №1, а.с. 78-79 та а.с. 86-88)

Відповідно до вказаних пунктів, ОСОБА_1 зазначена як автор тексту, ОСОБА_2 зазначений як композитор з долею права на твір - композиція « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у відсотковому співвідношенні 50/50.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» укладено Договір № 25281 на управління майновими авторськими правами автора ОСОБА_1 (Том справи №1, а.с. 72-77)

Також 07 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» укладено Договір № 72455 на управління майновими авторськими правами автора ОСОБА_2 (Том справи №1, а.с. 80-85)

Відповідно до Розділу 7 Договорів № 25281 №72455 від 07 вересня 2017 року, а саме пунктів 7.1. та 7.2. Агентство має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових авторських прав Автора на твори, переданих Агентству за даним договором, в тому числі шляхом фіксації фактів порушення авторських прав.

У випадку виявлення порушень авторських прав Автора на твори, переданих в колективне управління Агентства, останнє має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених авторських прав та здійснювати будь-які інші заходи для захисту прав Автора та реалізації своїх повноважень по управлінню майновими правами згідно даного Договору».

Розділом 3 Статуту ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» визначено мету та предмет діяльності Агентства.

Відповідно до п. 3.2.6. Статуту, представництво законних інтересів суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав у державних та громадських органах і організаціях відповідно до законодавства.

Згідно п. 3.3.12. Статуту, ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» уживає необхідних заходів щодо запобігання порушенню прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і надає правову допомогу щодо захисту авторських прав і (або) суміжних прав у разі порушення прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав України та інших країн на підставі повноважень, наданих вищезазначеними суб`єктами, представляє їх права і законні інтереси в судах, господарському та третейському судах.

У відповідності до п. 3.3.13. Статуту, Державна організація надає правову допомогу щодо захисту прав і законних ж інтересів суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав України та інших країн у судах усіх т юрисдикцій та третейському суді.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абзаці 6 п. 7 своєї Постанови від 06 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», документами, які підтверджують право організації на звернення до суду за захистом авторського і (або) суміжних прав є: свідоцтво про облік організації колективного управління; статут; договір із суб`єктом авторського права і (або) суміжних прав на управління майновими правами на колективній основі; у певних випадках - договір з аналогічними іноземними організаціями, що управляють такими ж правами чи довіреність.

На підтвердження повноважень звернення до суду з вказаним позовом в інтересах авторів, позивачем додано до матеріалів справи свідоцтво про облік організації колективного управління, статут та договори із суб`єктами авторського права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до наказу в.о. Генерального директора ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» ОСОБА_8 від 02 жовтня 2017 року № Ф/115/17 «Про проведення фіксації», з метою фіксації публічного сповіщення творів відеосервісом «MEGOGO» на матеріальні носії, ІНФОРМАЦІЯ_6 о 09:45 направлено начальника та головного фахівця відділу моніторингу та фіксації порушень авторських прав управління зборів авторської винагороди ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (Том справи №1, а.с. 50)

За результатами відповідної фіксації представниками ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з 09 год. 45 хв. до 11 год. 51 хв. було здійснено фіксацію публічного сповіщення твору, який використовувався у відео сервісі « MEGOGO » (Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГОГО», ), який належать до репертуару ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав», а саме: музичного твору - « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виконавець - «ІНФОРМАЦІЯ_2», авторами якої є: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . (Том справи №1, а.с. 51-52)

Крім того, публічне сповіщення вищезазначеного музичного твору ІНФОРМАЦІЯ_6 підтверджується даними моніторингу відеосервісу «MEGOGO», що належить ТОВ «МЕГОГО» (): записом використання музичних творів на відеокамеру SONY HDR-AS 50, збереженим на карті пам`яті Good Ram №1646 НJ39616 , за допомогою телевізора «Samsung».

В судовому засіданні в присутності представника позивача та представника відповідача судом було досліджено вміст карти пам`яті Good Ram №1646 НJ39616 .

Також встановлено, що фіксація публічного сповіщення музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » через відеосервіс « MEGOGO » була здійснена представниками ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» через Онлайн- Кінотеатр шляхом використання програмного додатку MEGOGO, доступ до якого надається відповідачем, що є невід`ємною частиною Онлайн-Кінотеатр, відповідно до Угоди користувача, що міститься за наступним посиланням: https://megogo.net/ua/rules, копія якого міститься у матеріалах справи. (Том справи №1, а.с. 58-68)

Обставини публічного сповіщення музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » додатково підтверджується відомостями, що містяться на офіційному сайті https://megоgo.net/ua, адміністратором якого є TOB «МЕГОГО» (відповідно до п.1.1. Угоди Користувача), за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Крім того, представниками ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» було проведено додаткову фіксацію порушення, з метою підтвердження того, що дійсно відомості, які зафіксовані первинною фіксацією від ІНФОРМАЦІЯ_6 є достовірними, та додатково підтверджують, що музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був публічно сповіщений ТОВ «МЕГОГО» через належний йому онлайн-кінотеатр в складі програми «ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

На підставі наказу в.о. Генерального директора ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» ОСОБА_8 . від 25.06.2018 р. № Ф/50/18 «Про проведення фіксації» для фіксації публічного сповіщення музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в складі програми «« ІНФОРМАЦІЯ_3» на Інтернет сайті https://megogo.net на матеріальні носії, 11 липня 2018 року о 15:00 направлено начальника та головного фахівця відділу моніторингу та фіксації порушень авторських прав управління зборів авторської винагороди ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . За результатами перевірки вказаними особами складено акт від 11 липня 2018 року. (Том справи №1, а.с. 55-56).

Представник позивача, посилаючись на вищевказані докази, порушення авторських прав за викладених обставин, звернувся із позовом до суду про захист порушених прав авторів спірного твору.

Відповідно до ст.ст. 435, 437 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору.

Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст. 440 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно з ст. 32 зазначеного Закону автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону.

Як встановлено ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: а) вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21, 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав;б) піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп`ютерних програмі баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення; в) плагіат-оприлюднення (опублікування), повністю або частково, чужого твору під іменем особи, яка не є автором цього твору; г) ввезення на митну територію України без дозволу осіб, які мають авторське право і (або) суміжні права, примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, програм мовлення; д) вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав; е) будь-які дії для свідомого обходу технічних засобів захисту авторського права і (або) суміжних прав, зокрема виготовлення, розповсюдження, ввезення з метою розповсюдження і застосування засобів для такого обходу; є) підроблення, зміна чи вилучення інформації, зокрема в електронній формі, про управління правами без дозволу суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи особи, яка здійснює таке управління; ж) розповсюдження, ввезення на митну територію України з метою розповсюдження, публічне сповіщення об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, з яких без дозволу суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав вилучена чи змінена інформація про управління правами, зокрема в електронній формі; з) камкординг, кардшейрінг.

Відповідно до п. 6 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення.

Підставою для судового захисту відповідно до ст. 50 Закону України «Про авторське і суміжні права» є вчинення будь-якою особою дій, що порушують майнові права суб`єктів авторського права, визначені ст.ст.15, 39, 40, 41 цього Закону, з урахуванням обмежень, передбачених ст.ст. 21-25, 42 і 43 Закону.

Відповідно ст. 52 даного Закону при порушенні будь-якою особою авторських прав, передбачених ст. 50 цього Закону, недотримання передбачених договором умов використання творів, суб`єкти авторського права мають право звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право, подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або виплату компенсацій, вимагати, в тому числі у судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень.

У п. 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 №5 роз`яснено, що особа, яка розповсюджує об`єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб`єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

На підставі аналізу вищезгаданих норм права можна зробити висновок про те, що фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір та дізналася про порушення іншою особою свого авторського права на вказаний твір має право ставити перед судом питання про притягнення останньої до відповідальності.

З урахуванням наведених положень Закону та встановлених судом обставин, публічне оповіщення музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в складі програми «ІНФОРМАЦІЯ_3 » є порушенням авторських прав суб`єктів авторського права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Посилання представника відповідача у своєму відзиві на те, що позивачем не доведено факту порушення авторських прав авторів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи містять докази надані представником позивача, які підтверджують обставини порушення авторських прав. Будь-яких інших доказів на спростування цих даних представником відповідача не надано.

Серед іншого обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача посилається на наявний в матеріалах справи Ліцензійний договір №81 від 23 грудня 2016 року укладений між ТОВ «МЕГОГО» та ФОП ОСОБА_3 , відповідно до умов якого відповідач ТОВ «МЕГОГО» отримав право використовувати аудіовізуальний твір « ІНФОРМАЦІЯ_3», чистиною якого й був музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на Web-сайті відповідача.

Разом з тим, наданий представником відповідача Ліцензійний договір від 23.12.2016 року № 81/2 укладений між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «МЕГОГО» не може бути достатнім підтвердженням правомірного набуття майнових авторських прав на спірний музичний твір, і як наслідок правомірного його використання.

Як зазначено у пункті 4.3. Договору «..Лицензиар гарантирует, что Контент не нарушает авторские, смежные, личные и иные права третьих лиц, а так же что Лицензиар заключил все необходимые авторские договоры и договоры о передаче смежных прав с авторами, исполнителями и иными обладателями авторских и/или смежных прав на музыкальные и/или аудиовизуальные произведения, которые включены в состав Контента..»

При цьому в ході розгляду справи представником відповідача не надано переконливих доказів використання спірного твору, в той час як представник позивача та особи в інтересах яких заявлено даний позов категорично заперечують те, що ними надавався кому-небудь дозвіл на використання музичного твору.

З метою сприяння всебічному розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про витребування у ФОП ОСОБА_3 завірених копій договорів ФОП ОСОБА_3 із продюсером або виробником аудіовізуального твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та завірених копій договорів (дозволів) авторів спірного музичного твору із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на включення спірного музичного твору ІНФОРМАЦІЯ_1 , до аудіовізуального твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Копію зазначеної ухвали неодноразово судом було направлено на адресу ФОП ОСОБА_3 , яку остання отримала 15 жовтня 2019 року, про що свідчить поштове зворотнє повідомлення (Том справи №2, а.с. 66). Разом з тим, докази які витребовувались судом надані не були як третьою особою так і представником відповідача.

Посилання представника відповідача на те, що ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» не є організацією колективного управління та не має відповідних повноважень на звернення до суду не приймаються до уваги судом, оскільки вони спростовуються листом Міністерства економічного розвитку торгівлі України Вих № 2301-07/37349-05 від 10 вересня 2019 року. (Том справи №2, а.с. 67-69)

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 № 5 судам роз`яснено, що суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

У зв`язку з наведеним можливо зробити висновок, що при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

З урахуванням досліджених судом доказів та пояснень сторін, суд приходить до висновку що особи в інтересах яких пред`явлено позовом є авторами композиції « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Протилежного відповідачем не доведено.

Відповідачем ТОВ «МЕГОГО» було відтворено об`єкт авторських прав, а саме музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1 » через належний йому онлайн-кінотеатр в складі програми «ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в свою чергу є порушенням авторських прав суб`єктів такого права.

За змістом положень ст. 440 ЦК України і ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим п. «а» ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Пунктом «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

У зв`язку з вищезгаданими обставинами, суд вважає, що порушені права авторів спірного музичного твору підлягають захисту відповідно до норм, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» визначено, що відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону N 3792-XII суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об`єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об`єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об`єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні.

Відповідно до п. «г» ч. 2 ст. 51 Закону України «Про авторське право і суміжні права», чинній на момент порушення прав позивачки, при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право на виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», пункт «г» ч. 2 ст. 51 Закону України «Про авторське право і суміжні права» викладено у новій редакції.

Зокрема, при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право на виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу. (Підпункт "г" частини другої статті 52 в редакції Закону № 2415-VIII від 15.05.2018).

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З урахуванням вищенаведеної норми, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма Закону, яка була чинною на момент порушення прав авторів.

Виходячи з п. «г» ч. 2 ст. 51 Закону України «Про авторське право і суміжні права», чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат, які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

При цьому, відповідно до п. 3 Розділу II. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016, № 1774 - VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Таким чином, при визначенні компенсації, пов`язаної з порушенням авторського права і суміжних прав, підлягає застосуванню розрахункова величина не менше від 10 і не більше 50 000 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 2102 гривня.

Враховуючи вищевикладене, принципи справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача компенсацію за порушення авторських прав у розмірі 21020 грн. 00 коп., яка розраховується наступним чином:

2102 (прожитковий мінімум для працездатних осіб) х 10 (мінімальний розмір компенсації згідно ст. 52 Закону) х 1 (кількість порушених прав) = 21020 грн. 00 коп.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення заявленої суми на користь кожного із авторів твору, оскільки як вбачається із заяв про реєстрацію творів, ОСОБА_1 у вказаних заявах зазначена як автор тексту, ОСОБА_2 зазначений як композитор з часткою права на твір - композиція « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у відсотковому співвідношенні 50/50.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є суб`єктами авторського права з рівними долями права на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» (50/50%), посилання позивача на те, що сума компенсації підлягає стягненню на користь кожного з авторів, суд вважає помилковим.

Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 440, 422, 437 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 8, 9, 11, 14, 15, 17, 32, 33, 50, 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст.ст.4, 12, 13, ст.76-80, ст.ст.263, 264, 266, 268, 273, ст.ст.352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГОГО», третя особа - фізична особа підприємець ОСОБА_3 , про захист авторського права та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГОГО» (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-Б, ) на користь Державної організації Українське агентство з авторських та суміжних права» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-а, офісне приміщення 1-3, ) в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 21020 грн. 00 коп.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГОГО» (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-Б, ) на користь Державної організації Українське агентство з авторських та суміжних права» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-а, офісне приміщення 1-3, ) судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Повне рішення суду складено 04 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя