КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3651/2020 Доповідач у ІІ інстанції Приходько К.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва Боженка Дмитра Євгеновича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва про стягнення заробітної плати,

встановив:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва про стягнення заробітної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 жовтня 2018 року по 25 липня 2019 року він працював на посаді озеленювача Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва.

09 липня 2019 року позивач виконував військовий обов`язок, передбачений п.11 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», що підтверджується копією повістки Дніпровського РВК міста Києва та витягом з військового квитка, про взяття та зняття з військового обліку.

Однак при звільненні відповідачем не здійснена оплата середнього заробітку за 09 липня 2019 року.

З 05 жовтня 2018 року позивач проходив службу у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, 08 липня 2019 року був виключений зі списку особового складу та звільнений зі служби за станом здоров`я.

В день звільнення відповідачем не здійснено виплати всіх належних позивачу сум, а саме, компенсації вартості неотриманого речового майна.

Просив суд про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 295 грн. 75 коп.
Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва через представника подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалось на те, що на момент звільнення позивач не надав апелянту жодного документу, який би підтверджував його залучення до військкомату саме 09 липня 2019 року, тому підстав для здійснення позивачу при звільненні нарахування та виплат середнього заробітку саме за 09 липня 2019 року у апелянта не було.

Згідно витягу з наказу начальника військового інституту телекомунікацій та інформатизації №114 від 05 червня 2019 року, що надійшов поштою до відповідача 23 серпня 2019 року, позивач направлений до зарахування на військовий облік до Дніпровського районного у м. Києві військового комісаріату з 08 липня 2019 року.

Апелянт здійснював позивачу як військовослужбовцю збереження середньої заробітної плати саме по 08 липня 2019 року, що вказує на відсутність порушеного права позивача в частині розрахунків з ним.

Просило, скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, який обґрунтовував тим, що йому військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації надано припис для прибуття до Дніпровського РВК із зазначенням конкретної дати, а саме 09 липня 2019 року.

Припис було передано представнику Дніпровського РВК 09 липня 2019 року у момент відвідування.

Апелянт не отримував у військового інституту телекомунікацій та інформатизації копії наданого позивачу припису та помилково припускається, що дата прибуття до РВК 08 липня 2019 року.

Просив залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судом встановлено, що 24 жовтня 2018 року наказом Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва № 194-к прийнято позивача на роботу з строком випробування 1 (один) місяць озеленювачем 2 розряду на дільницю парку «Новодарницький» з 01 листопада 2018 року з посадовим окладом відповідно до штатного розпису 5876 грн.
25 липня 2019 року наказом Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва № 138-К позивача звільнено з посади озеленювача 2 розряду дільниці парку «Новодарницький» за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України 25 липня 2019 року.
Позивач надав суду повістку Дніпровського районного у місті Києві військового комісаріату, яка містить відмітку про перебування позивача в комісаріаті 09 липня 2019 року з 09.00 год. по 11.00 год. та з 14.00 год. до 17.00 год., розрахунок при звільненні №УЗ000000037 від 25 липня 2019 року, розрахунковий лист за липень 2019 року, витяг з військового квитка про відмітку щодо прийняття на військовий облік та зняття з військового обліку 09 липня 2019 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 295,75 грн, суд першої інстанції зробив розрахунок визначення розміру збереженої середньої заробітної плати, сума якої обчислюється із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин).
З висновками суду першої інстанції, а також розміром стягнутої заробітної плати колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

У відповідності зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ч. 2 ст.119 КЗпП України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Громадяни України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються районними (міськими) військовими комісаріатами на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за ними місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати (ч. 2 ст. 21 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Згідно п.32 постанови №9 від 6 листопада 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві менш двох місяців, обчислення провадиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

З матеріалів справи вбачається, що за травень та червень 2019 року позивачу нараховано заробітну плату в загальному розмірі 11830 грн. (6 506,50 грн. + 5323,50 грн.).
Отже, середньоденна заробітна плата позивача за травень та червень 2019 року становить у розмірі 295 грн. 75 коп. ((6 506,50 грн. + 5323,50 грн.): 40 робочих днів).
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва Боженка Дмитра Євгеновича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба