Справа № 137/87/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань Голоти О.В.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на спадковий житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка на час смерті постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 .
При житті мати уклала заповіт, яким все своє майно, де б воно не складалося у тому числі все те, що буде її належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла позивачу.
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07.08.2019 року встановлений юридичний факт про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_1 .
До складу спадщини входить житловий будинок з по господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .
Житловий будинок належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.1966 року, який нотаріально посвідчений виконкомом Літинської селищної ради депутатів трудящих Вінницької області, зареєстрований Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації 10.02.1982 р. і записаний в реєстрову книгу №10 за №1044.
Позивач звернувся до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, однак йому було відмовлено у цьому, оскільки оригінал договору купівлі-продажу не зберігся. Копія договору купівлі-продажу, яка збереглася не може слугувати підставою для оформлення спадщини, оскільки не можливо прочитати частину тексту. Тому йому було рекомендовано звернутися до суду за захистом свого права на спадщину. В зв`язку з викладеним просить визнати право власності на спадковий житловий будинок.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Габрук М.А. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.
Представник відповідача Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали на адресу суду листа відповідно до якого просять розгляд справи проводити у відсутність представника селищної ради. Проти заявленого позову не заперечують.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши письмові заяви сторін та матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити з огляду на наступне.
Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження позивача (а.с.9) його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Копією заповіту від 27.10.2005 р. (а.с.10) ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не складалося у тому числі все те, що буде її належати на день смерті і на що вона матиме право за законом.
Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.11) 08.02.2019 зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 1767/02-14 від 28.10.2019 р. (а.с. 12) позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , по причині відсутності законних на це підстав.
Відповідно до купівлі-продажу від 19.10.1966 року (а.с.13) ОСОБА_2 купила житловий будинок в АДРЕСА_1 .
Технічним паспортом (а.с. 14-18) зазначається технічна характеристика будинку розташованого по АДРЕСА_1 .
Рішенням сесії Літинської селищної ради від 04.04.2000 р. (а.с.19) ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1148 га для будівництва і обслуговуванням житлового будинку та господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07.08.2019 року (а.с.20) встановлений юридичний факт про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. ( Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (ОСОБА_5, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, врахуваши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_1 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок з по господарськими спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , оскільки судом встановлено, що він є спадкоємцем за заповітом і має право на оформлення спадщини.
На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 200, 206, 247, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 120,125 ЗК України Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" суд,-
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 позначений на плані літ. «А», загальною площею 50,9 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а2», сарай літ. «Б», погріб літ. «п/Б», гараж літ. «Б1», сарай літ. «Б2», ворота з хвірткою №2, огорожа №3, огорожа №4, криниця №5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.