Справа № 486/1737/19
Провадження № 2/486/111/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 31 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/0069/82/0087481. Відповідно до укладеного договору № 114/33, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило право вимоги за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором, ПАТ "Комерційний індустріальний банк". Про зміну кредитора, на адресу відповідача було надіслано відповідного листа. 25 квітня 2017 року, згідно договору № 20170425 ПАТ "Комерційний індустріальний банк" відступило право вимоги за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором, Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"). Таким чином, позивач набув право вимоги до відповідача на суму 10 399,61 грн. Повідомлення позивача, адресовані ОСОБА_1 щодо погашення зазначеної заборгованості залишені останнім без реагування. Посилаючись на те, що після відступлення права вимоги Позивачу, відповідачем не було внесено жодного платежу на погашення кредитної заборгованості, просив суд стягнути її з відповідача. Також просив стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а. с. 83/.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнав.

Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2011 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/0069/82/0087481, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 7500,00 грн. На картковий рахунок № НОМЕР_1 , з процентною ставкою 36,9 % та тривалістю дії ліміту кредитування - 24 місяці, тобто до 31 жовтня 2013 року включно /а.с. 5-10/.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" свої зобов`язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а ОСОБА_1 в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього перед банком утворилася заборгованість.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості по картковому кредиту загальна заборгованість станом на 26.04.2017 року складає 10 399, 61 грн. /а.с. 24-25/.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 статті 512 та ч. 1 ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

25 квітня 2017 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк" було укладено договір відступлення права вимоги № 114/33, згідно умов якого до останнього перейшло право вимоги до боржників вказаних у реєстрі /а.с. 17-18/.

12 травня 2017 року ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк" на адресу ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором укладеним з ним ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та зазначено нові реквізити для повернення заборгованості /а.с. 22/. Також надіслано повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 010/0069/82/0087481 від 10 жовтня 2011 року та включення його персональних даних до бази персональних даних /а.с. 23/.

У той же день 25 липня 2017 року було укладено Договір відступлення права вимоги № 20170425 між ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0069/82/0087481, загальна сума заборгованості якого, складається з основної суми боргу та становить 10399,61 грн. /а.с. 19-20, 21/.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Врахувавши викладене, а також правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду №909/968/16 від 11.09.2018 року вбачається, що характерними ознаками договору факторингу є те, що:

- йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором);

- його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги);

- метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника;

- відступлення права вимоги за таким договором може відбуватися виключно за плату, а його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись: у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо;

- вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Виходячи із зазначених правових норм та правових позицій Верховного Суду, а також з урахуванням умов договорів № 114/33 та № 20170425, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (де основним видом фінансових послуг зазначений факторинг), суд вважає, що обидва договори є договорами факторингу.

Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно умов договору №114/33 відступлення права вимоги на користь ПАТ "Комерційний індустріальний банк" відбулося за плату в розмірі 2972290 грн. (п.3.1 договору). Договір між ПАТ "Комерційний індустріальний банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" № НОМЕР_2 має текст, ідентичний договору №114/33, ту ж саму дату, проте у п.3.1 договору №20170425 загальна вартість прав вимоги не зазначена, залишено пусте місце перед словом «гривень».

Враховуючи, що суду надані незавірені ксерокопії усіх документів, які позивач вважає доказами, зазначене вище свідчить, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача, оскільки не надано доказів переходу права вимоги від ПАТ "Комерційний індустріальний банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Даний висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові №742/4033/16-ц від 06.11.2019 року.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Кожна сторона, у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов (постанова Верховного Суду №752/2345/16-ц від 20.03.2019 року).

Позивач не скористався в порядку, встановленому законом, під час звернення за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів правами наданими стороні по справі, одночасно із поданням позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів (п.4 вимог, зазначених у позовній заяві).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова