Провадження № 2/201/813/2020
21 лютого 2020 року м. Дніпро
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Демидової С.О.,
з секретарем судового засідання Мунтян А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа цивільна справа за позовом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі. Проте. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподілу судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Аналізуючи вимоги статті 270 ЦПК України, слід дійти висновку про те, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.

Додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

На підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено, що судовий збір не сплачується за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, позивачем не був сплачений судовий збір за подання даної позовної заяви.

Рішенням суду від 18 лютого 2020 року позовні вимоги були задоволені у повному обсязі: позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягувато щомісячно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,) аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 200 грн. до досягнення дитиною повноліття на користь осіб, на утриманні яких перебуватиме дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За викладених обставин, беручи до уваги, що були задоволеніпозовні вимоги органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради, при цьому позивачем не було сплачено судовий збір при зверненні до суду з цим позовом, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова