Справа № 390/655/19
Провадження № 2/390/32/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Терещенка Д.В.,

при секретарі - Бреус І.П.,

за участю позивача - ОСОБА_1 та його представника адвоката Троянської І.В.,

відповідача - ОСОБА_2 та її представників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить здійснити поділ спільного майна подружжя, яке складається з будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , виділити йому Ѕ частину спільного майна подружжя, яке складається з вказаного будинку та визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаного нерухомого майна. В якості обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторонами під час перебування у шлюбі набуто право власності на вказане нерухоме майно, на даний час взаємної згоди щодо поділу спільного сумісного майна сторони дійти не можуть, а тому позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Троянська І.В. позовні вимоги з урахуванням уточнень до них, підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по справі в сумі 2110,75 грн.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що шлюб з відповідачем уклав в 2004 році, є спільна дитина, 1997 року народження, спірний будинок придбали в період шлюбу в 2005 році за 2000 доларів, та по взаємній згоді будинок оформили на дружину, в будинку проживали разом та вели спільне господарство. Гроші на придбання будинку не позичали, а придбали будинок за спільні збереження, він працював на землі, а дружина отримувала пенсію по інвалідності. Розлад в сім`ї почався з 2016 року, його вигнали з будинку та з 2016 року в будинку він не проживає. Звернувся до суду з даним позовом, оскільки фактично йому немає де проживати.

Відповідач та її представники позов не визнали, подали відзив на позов, в якому просять відмовити у задоволенні позову.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що являється інвалідом І групи, отримує пенсію по інвалідності. Даний будинок був придбаний за її власні кошти, які вона отримала від реалізації спадкового майна, після смерті батька, а саме: продала трактор та будинок в с.Тарасівка. Тому вважає, що даний будинок, хоча і був придбаний у шлюбі, проте не являється спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний виключно за її власні кошти, які вона отримала від продажу спадкового майна. Позивач, який на час придбання будинку офіційно не працював, власних доходів не мав, участі у придбанні спірного майна не брав. Вважає позов безпідставним та просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що є донькою сторін. До 2014 року проживала з матір`ю, а потім окремо, через рік батьки розійшлись. В 2004 році переїхали до с. Калинівка та придбали там будинок, мати на той час була інвалідом, а батько працював на землі. Коли помер дідусь, всю спадщину продали, а як розподілили гроші їй невідомо. З 2014 року мати перестала самостійно ходити, за нею доглядав батько, а зараз мати проживає з нею в м.Кропивницький.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що знає позивача, разом працювали з ним на заводі. В 2015-2016 роках допомагав йому робити ремонт в будинку в с.Калинівка, привозив будівельні матеріали.

Свідок ОСОБА_7 пояснила що давно знає сторони, як друг сім`ї. Будинок в АДРЕСА_3 сторони придбали у шлюбі та весь час поки жили разом там щось будували, вели спільне господарство. Будинок охайний зі всіма зручностями. Жили сторони добре, були всім забезпечені. Позивач працював в охороні, та доглядав свою сестру - інваліда дитинства, отримував допомогу по догляду, а відповідач за станом здоров`я не могла працювати, але отримувала пенсію. Про конкретну суму їх доходів, їй не відомо. Разом вони не проживають приблизно три роки, на даний час в будинку живуть сторонні люди, відповідач живе у м. Кропивницький.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що з позивачем знайомий з дитинства. Дуже добре знає його сім`ю, багато разів допомагав позивачу по господарству в будинку в с.Калинівка. Там позивач побудував погріб, збирався будувати гараж. Будинок великий, гарний ремонт. Бачив, як він доглядав за своєю дружиною, яка була хвора.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає позивача з 2014 року, один раз була у дворі будинку позивача в с. Калинівка, будинок великий, у дворі все прибрано та доглянуто. Знає, що ОСОБА_10 допомагав позивачу будувати гараж.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, надавши їм правову оцінку, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.03.2004 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 17.03.2004 виконкомом Губівської с/ради Компаніївського району Кіровоградської області (а.с.8).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2016 року, яке не оскаржувалося та набрало законної сили 05.09.2016, розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.03.2004 Губівською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис № 1 (а.с.9).

Відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 02 березня 2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , знятий з реєстраційного обліку за даною адресою з 14.09.2016 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.5-6, 23).

З договору купівлі-продажу № 4025 від 30.12.2005 вбачається, що ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_11 житловий будинок, загальною площею 54,4 кв.м, житлова 33,0 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Сторонами домовлено, що продаж житлового будинку вчинено за 10100 (десять тисяч сто) грн., які повністю отримані покупцем від продавця за попередньою домовленістю між ними, до нотаріального посвідчення цього договору. Згідно п.13 даного договору покупцю роз`яснено зміст ст.60, 65 СК України. Згідно п.18 цей договір укладено за згодою дружини продавця - ОСОБА_12 та чоловіка покупця ОСОБА_1 , які викладені в окремих заявах, що зберігаються у справах приватного нотаріуса, справжність підпису на яких засвідчено в установленому законом порядку (а.с.32-33).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 163495452 від 15.04.2019, житловий будинок загальною площею 54,4 кв.м, житлова 33,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_2 , форма власності: приватна, частки власності 1/1, на підставі договору купівлі - продажу № 4025, від 30.12.2005, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Панасюк Л.С., дата прийняття рішення про державну реєстрацію 13.02.2006 (а.с.11).

В технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 , який виготовлений 29.08.2019 станом на 02.11.2015 зазначено, що загальну площу житлового будинку рахувати 54,4 кв.м, решта збільшена на 19,8 кв.м, на які дозвільних документів до ОКП КООБТІ не надано (а.с.70-72).

Відповідно до висновку про вартість житлового будинку з надвірними будівлями, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 74.2 кв.м з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 станом на 13.09.2019, становить: 193 000 грн. (а.с.73).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України, а вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Таким чином, чинним законодавством встановлено презумпцію спільності майна подружжя, набутого за час шлюбу та рівності їх часток у спільному майні.

Разом з тим, ст.57 СК України містить винятки із загального правила. Так, згідно з частиною першою цієї статті особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо поділу спільного майна подружжя, позивач ОСОБА_1 просить здійснити його поділ порівну, а саме: шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку. Відповідач не заперечує факт придбання даного будинку у шлюбі, проте заперечує, що даний будинок є об`єктом спільної сумісної власності, оскільки придбаний виключно за її власні кошти, які вона отримала від продажу спадкового майна після смерті батька, а позивач не працював та власних доходів не мав.

На підтвердження вказаного, відповідачем суду надано копію пенсійного посвідчення № , виданого 02.08.2012 про отримання пенсії по інвалідності І групи загальне захворювання, довічно (а.с.31); копію свідоцтва про право на спадщину за законом № 1065 від 31.05.2010, згідно якого ОСОБА_2 отримала у спадщину після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями під номером АДРЕСА_5 ; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34762738 від 11.03.2015 з якого слідує, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями в АДРЕСА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1065, виданого 31.05.2010 державним нотаріусом Новгородківської районної державної нотаріальної контори Голобородько О.В., дата державної реєстрації 11.03.2015 (а.с.52-53). Копію технічного паспорту на трактор «Беларусь» МТЗ-80-1 № 928582, копію технічного паспорту на трактор МТЗ - 80 -1 № 928582, копію паспорту на причеп № НОМЕР_3 , копію технічного паспорту на причеп (а.с.81-83).

Крім того, за клопотанням представника відповідача судом витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України та Кропивницького ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області відомості про отримані доходи позивача з 2000 по 2010 роки.

Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 в період з 01.01.2000 по 31.12.2010 інформація про доходи відсутня (а.с.46-47).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , отриманих з Головного управління Пенсійного фонду України вбачається, що ОСОБА_1 отримав для пенсії в 2001 році - 176 грн., в 2007 році - 5160 грн., в 2008 році - 7087, 62 грн., в 2009 році - 7718 грн., в 2010 році - 10659 грн., в 2011 році - 11557 грн., в 2012 6501 грн. (а.с.49-50).

В свою чергу, позивач, в заперечення доводів відповідача, надав суду копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2010, згідно якого його мати ОСОБА_1 , отримала у спадок після смерті чоловіка ОСОБА_13 земельну ділянку, площею 7,90 га, розташовану на території Губівської сільської ради; копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.12.2016, згідно якого ОСОБА_1 отримав у спадок після смерті матері ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,8999 га, розташовану на території Губівської сільської ради; копію довідки про отримання допомоги № 2191 від 11.07.2019, видану ОСОБА_1 , згідно якої з 01.09.2016 по 31.08.2019 йому призначено допомогу по огляду за особою з інвалідністю внаслідок психічного розладу; копію посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_14 інваліда з дитинства ІІ групи, про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю дитинства; копію індивідуальної відомості про застраховану особу з Пенсійного фонду України про трудовий та страховий стаж на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається, що його страховий стаж за період з 01.01.2004 по 31.05.2019 складає 5 років 6 місяців; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 77175494 від 27.12.2016, про реєстрацію договору оренди, належної ОСОБА_1 (орендодавець) земельної ділянки, що розташована на території Губівської сільської ради на 49 років з ТОВ «Оксамит-Постач» (орендар). Розмір орендної плати 3 % від грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 6024 грн., державна реєстрація 22.12.2016 року; копії плану розташування земельних ділянок № 38, № 39 (а.с.55-62) та роздруківку фотокарток домоволодіння з прибудинковою територією (а.с.91-97).

Тягар доказування, що спірне майно не належить до спільної сумісної власності покладається на того з подружжя, хто таку презумпцію спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц, від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

В постанові від 06.02.2018 року Верховним Судом зазначено, що спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (статті 77, 78 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України).

Відповідачем суду не надано жодних доказів на обґрунтування того, що придбання спірного будинку здійснено нею за рахунок коштів, які належали їй на праві особистої власності, згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України.

Надані відповідачем докази, а саме: документи, які підтверджують отримання спадщини після смерті батька, який помер в 2007 році, не спростовують доводи відповідача, що будинок не належить до об`єкту спільної сумісної власності, оскільки спірний будинок був придбаний в 2005 році.

Отже, даний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , набутий сторонами у період зареєстрованого шлюбу, а тому відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та їх частки у спільному майні, відповідно до ст.70 СК України, є рівними.

Крім того, доказів, які б спростовували презумпцію спільної сумісної власності за ст.60 СК України, стороною відповідача суду не надано.

Вимога позивача про виділення йому Ѕ частини спільного майна подружжя, яке складається з будинку, задоволенню не підлягає, оскільки питання про виділ в натурі частки із спільного майна, позивачем не ставилось.

Таким чином, досліджені судом докази в сукупності дають підстави дійти висновку про задоволення позову частково, а саме в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку.

Оскільки позивач у позові не ставить вимогу про поділ надвірних будівель та споруд житлового будинку, а суд, відповідно до ст.13 ЦПК України, не може вийти за межі позовних вимог, поділ майна подружжя відбувається відповідно до заявлених вимог.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.57, 60, 61, 70, 71 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України.

Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі, які складаються з витрат за проведення оцінки майна в розмірі 1500 грн., за виготовлення технічного паспорту на домоволодіння в розмірі 534,40 грн., та витрат за послуги ОКП «КООБТІ» у розмірі 76,35 грн., на загальну суму 2110,75 грн., що підтверджено документально (а.с.85-88).

Відповідно до ч.1 та 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Зазначений перелік судових витрат є вичерпний та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Суд вважає, що витрати за проведення оцінки майна, виготовлення технічного паспорту на домоволодіння та за послуги ОКП «КООБТІ» не відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, оскільки зазначені витрати не підпадають під поняття судових витрат в розумінні статті 133 ЦПК України, тому ці витрати в сумі 2110,75 грн. не підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 205/330/17, провадження № 61-11539св19, які згідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом при вирішення даного питання.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, 77-80, 81, 95, 133, 134, 141, 235, 258-259, 263-265 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право власності на Ѕ частину будинку, що розташований по АДРЕСА_3 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20.02.2020.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.В.Терещенко