У Х В А Л А Справа № 932/18118/19

Провадження № 6/932/57/20

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.,

при секретарі Калантаєнку Д.В.,

за участю приватного виконавця Русецької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі подання приватного виконавця Русецької Оксани Олександрівни про визначення розміру частки майна боржника у майні, яким він володіє з іншими особами, -

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2019 року до суду надійшло подання приватної виконавиці виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. у якій вона прохає визначити частку майна у спільному майні подружжя ОСОБА_1 , встановивши, що Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІДН НОМЕР_1 з метою звернення стягнення на це майно у межах виконавчого провадження № 59314279.

У поданні виконавиця зазначила, що на виконанні у неї є виконавче провадження № 59314279, що відкрито 07 червня 2019 року з примусового виконання наказу № 904/9262/17, який видано господарським судом Дніпропетровської області про стягнення із боржника ОСОБА_2 збитків у сумі 2834914 гривень 02 копійки на користь стягувача. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження виконавицею направлено сторонам провадження. Рішення суду самостійно боржником не виконано. Постановою виконавиці від 02 липня 2029 року в розшук оголошено автомобіль, що перебуває у власності боржника. 27 вересня 1997 року між боржником та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. Після реєстрації дружина отримала прізвище чоловіка. У шлюбі, за договором купівлі-продажу від 28 жовтня 2008 року, що посвідчений нотаріально, подружжям придбано кв. АДРЕСА_1 , внаслідок чого кожен з подружжя став власником Ѕ частини цього майна. 30 січня 2014 року нотаріусом Батовою Т.С. посвідчено договір дарування чоловіком дружині Ѕ частини зазначеної квартири. Таким чином, на цей час ОСОБА_4 є одноосібною власницею згаданої квартири. Спираючись на норми ст.ст. 368-369 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України, приватна виконавиця вважає, що кв. АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , оскільки набута боржником під час перебування у шлюбі. Керуючись ст. 443 ЦПК України, вона звернулася до суду із поданням про визначення Ѕ частки вказаного нерухомого майна приватною власністю боржника для можливості накладення на нього стягнення з метою погашення заборгованості.

У судовому засіданні приватна виконавиця своє клопотання підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні його тексту. Вважала за можливе розглянуть справу за відсутності боржника. Додатково пояснила, що на даний час правочин від 30 січня 2014 року посвідчений нотаріусом Батовою Т.С. посвідчено про дарування боржником ОСОБА_5 Ѕ частини № 188 у будинку АДРЕСА_2 недійсним не визнано. Не дивлячись на це, вважала, що суд має право самостійно визнати його недійсним та визначити Ѕ частку цієї квартири приватною власністю боржника.

Інші учасники цивільного процесу у судове засідання не з`явилися. Суд, спираючись на норми ч. 2 ст. 443 ЦПК України, розглянув справу за їх відсутності та виніс рішення по суті подання.

Розглянувши подання, заслухавши пояснення державної виконавиці у його обґрунтування та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, повинно бути виконано органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, посадовими чи службовими особами та громадянами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з інформацією, яка є у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 13 вересня 2019 року, що надана суду приватною виконавицею, 30 січня 2014 року приватним нотаріусом Батовою Т.С. посвідчено правочин у вигляді відчуженні Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_5 . Через те, що цей правочин у вигляді відчуження нерухомого майна вчинено із додержанням необхідних для відчуження нерухомого майна умов у письмовій формі та із нотаріальним посвідченням, підстав вважати його нікчемним, а відтак і застосувати до нього норми ч. 5 ст. 215 ЦК України, згідно з якою суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, у суду відсутні. Оскільки суду доказів того, що цей правочин рішенням суду визнано недійсним приватною виконавицею не надано, підстав вважати, що ОСОБА_2 я власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , немає. За відсутності таких підстав подання приватної виконавиці задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 443 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця Русецької Оксани Олександрівни про визначення розміру частки майна боржника ОСОБА_2 , яким він володіє спільно з іншими особами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів зо дня її проголошення або протягом 15 днів зо дня отримання її копії учасниками процесу, що брали участь у розгляді справи.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів зо дня її проголошення, або через 15 днів зо дня отримання її копії учасниками процесу, що не брали участь у розгляді справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко