Справа №: 398/4107/19
провадження №: 2/398/398/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" лютого 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В. з участю секретаря судового засідання Борозни Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , представник ОСОБА_4 , про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

Представник позивача, від імені ОСОБА_1 . звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 9750,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка навчається на заочній формі навчання на контрактній основі в Київському національному університеті культури і мистецтв. Посеместрова оплата навчання становить 8260 грн. Дочка проживає у гуртожитку, вартість проживання у якому на рік становить 3000 грн. Позивач сплатила за навчання дочки 16500 грн. та 3000 грн. за проживання у гуртожитку за рік. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.07.2017 року з ОСОБА_3 стягувались аліменти на її користь, на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до 16.11.2019 року, тобто до досягнення дитиною повноліття. Після цього відповідач ухилився від допомоги дочці. Отже вона витратила 19500 грн. на навчання дитини, тому вважає, що половину витрат повинен їй сплатити відповідач, як додаткові витрати на дитину.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов із зазначених у ньому підстав. Також позивач зазначила, що донька не змогла вступити на денну форму навчання, оскільки на бюджет вона не пройшла за конкурсом, а на оплату контракту на денну форму навчання у позивача немає грошей, тому вона вирішила оплатити навчання на заочній формі навчання, що коштує наполовину дешевше, та домовилася з керівництвом ВНЗ, яке надало можливість дочці відвідувати заняття, які проводяться для студентів денної форми навчання. Позивач підтвердила, що отримує від відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, які сплачуються на виконання рішення суду. Окрім цих грошей, відповідач іноді дає доньці додаткові гроші, зокрема він нещодавно давав 500 гривень. Однак така допомога є неспівмірною з реальними потребами дитини щодо оплати навчання і проживання у Києві.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову. Вони пояснили, що відповідач виконує обов`язок щодо сплати аліментів як до, так і після досягнення повноліття його донькою згідно відповідних рішень суду про стягнення аліментів. Донька є повнолітньою та продовжує навчання у ВНЗ після завершення школи на заочній формі навчання. Представник відповідача вважає, що витрати, пов`язані з продовженням навчання повнолітньої доньки у ВНЗ, не можна віднести до визначених статтею 185 СК України додаткових витрат на дитину. Аліменти на утримання повнолітньої доньки вде враховують витрати на навчання та вже стягнуті за рішенням суду у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Крім того, донька навчається на заочній формі навчання, має можливість працювати і відповідач пропонував їй допомогу у пошуку роботи. Враховуючи заочну форму навчання, витрати на проживання у гуртожитку за місцем навчання у Києві протягом року є необґрунтованими та не пов`язані з навчанням. Також відповідач зазначив, що не має змоги брати участь у додаткових витратах на дитину у заявленому розмірі, оскільки його дохід становить приблизно 5700 гривень на місяць, одну четверту цього доходу він сплачує як аліменти на утримання дочки, решта грошей використовується ним для утримання себе і своєї сім`ї, до якої відповідач відносить жінку, з якою він проживає протягом семи років та дітей цієї жінки, які також проживають з ним. Також відповідач зазначив, що окрім грошей, які стягуються з нього ак аліменти він регулярно на прохання доньки надає їй додаткові кошти у розмірі від 100 до 600 гривень, які дає їй особисто або пересилає на банківську картку доньки.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 26.11.2001 року Відділом реєстрації актів громадського стану Олександрійського міського управління, актовий запис №608.

Згідно копії довідки від 30.10.2019 № 886 виданої Київським університетом культури, ОСОБА_5 є студентом 1 курсу, групи ДХМг19 заочної форми навчання на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року.

ОСОБА_1 та Київський університет культури уклали договір №32979 про підготовку фахівця з вищою освітою ОСОБА_5 . Форма навчання заочна, строк навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Посеместрова оплата навчання становить 8250 грн., що підтверджується копіює відповідного договору.

ОСОБА_5 уклала контракт на проживання в гуртожитку АДРЕСА_1 на 2019-2020 рік, з Київським національним університетом культури і мистецтв, що підтверджується копією відповідного контракту та копією договору найму житлового приміщення у гуртожитку №0107.

Згідно копії довідки від 04.11.2019 року № 1146 Київського національного університету культури і мистецтв виданої ОСОБА_5 , загальна вартість проживання у гуртожитку АДРЕСА_2 на період з 01.09.2019 року по 30.06.2020 року становить 3000 грн.

Згідно копії квитанції 0.0..1 від 29.07.2019 року ОСОБА_1 на рахунок Київського університету культури за навчання ОСОБА_5 сплатила 16500 грн.

Згідно копії квитанції 0.0..1 від 27.08.2019 року ОСОБА_5 на рахунок Київського університету культури за гуртожиток сплатила 3000 грн.

Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 липня 2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/ щомісячно , починаючи з 04 травня 2016 року і до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 5 лютого 2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 чтягнуто аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2019 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_5 23 (двадцяти трьох) років.

Також суд враховує пояснення відповідача про те, що він регулярно на прохання доньки надає їй додаткові кошти у розмірі від 100 до 600 гривень на кишенькові витрати, які дає їй особисто або пересилає на картку доньки. Ці твердження відповідача позивач не оспорювала, натомість зазначила, що цих грошей недостатньо для забезпечення потреб дитини.

Суд застосовує такі норми права.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Зазначене тлумачення норм права відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 http://reestr.court.gov.ua/Review/69293907.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

А статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

ВС роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання)

Зазначене тлумачення норм права відповідає правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016р. у справі № 6-1296цс15.

Враховуючи встановлені судом обставини і зазначені норми права суд дійшов таких висновків.

Суд вважає доведеним, що позивач ОСОБА_1 у період з 01 вересня по 16 листопада 2019 року понесла додаткові витрати на спільну з відповідачем дитину ОСОБА_5 , що викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини та вступом на навчання до Київського національного університету культури і мистецтв на заочну форму навчання. Враховуючи те, що ці додаткові потреби виникли тоді, коди донька позивача і відповідача була неповнолітньою, керуючись зазначеними вище нормами права та з урахуванням правових позицій Верховного суду, суд дійшов висновку про те, що до правовідносин, що склалися між сторонами у період, коли їх дочка була неповнолітньою, тобто з 01 вересня по 16 листопада 2019 року, застосовуються норми ч.1 ст.185 СК України та понесені позивачем витрати на оплату навчання дитини у ВНЗ на заочній формі навчання слід віднести до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини.

Як вбачається з наданих позивачем договорів на оплату контрактної форми навчання, вартість одного семестру складає 8250 грн. Таким чином за період з 01 вересня по 16 листопада 2019 року, тобто 2 з половиною місяці, коли ОСОБА_5 була неповнолітньою позивач витратила на оплату її навчання 4125 грн.

Також суд дійшов висновку, що витрати позивача на оплату проживання доньки у гуртожитку у м. Києві протягом усього навчального року не можна віднести до витрат, пов`язаних із розвитком здібностей дитини. ОСОБА_5 навчається на заочній формі навчання, тому відсутні підстави вважати, що її постійне проживання у Києві протягом усього навчального року є необхідним для навчання саме на заочному відділенні. Суд відхиляє доводи позивача про те, що її донька з дозволу керівництва ВНЗ фактично відвідує заняття на очному відділенні, оскільки ці обставини не підтверджені належними і достатніми доказами, а також тому що навчання студента на заочній формі навчання не потребує його постійного проживання у місті, де розташований навчальний заклад.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.185 СК України при визначенні розміру участі відповідача у зазначених витратах, які понесла відповідач на оплату навчання дочки за період з 01 вересня по 16 листопада 2019 року суд має враховувати обставини, що мають істотне значення. Такими обставинами є те, що відповідач у період з 01 вересня по 16 листопада 2019 року отримував дохід у розмірі від 5618 до 5723 грн на місяць, з цієї суми відповідач сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі приблизно 1130 грн. на місяць, а також періодично давав доньці гроші на кишенькові витрати у розмір від 100 до 600 грн, що не оспорювалось відповідачем. Також суд враховує пояснення відповідача про те, що він має та утримує сім`ю, до якої крім себе він відносить жінку, з якою він проживає протягом семи років та дітей цієї жінки, які також проживають з ним. З урахуванням встановленого судом розміру доходу відповідача, його витрат на сплату аліментів на утримання доньки, інших зазначених вище відомостей щодо сімейного стану відповідача, суд дійшов висновку про те, що відповідач не має можливості сплачувати додаткові витрати на дитину у заявленому позивачем розмірі. У своїх поясненнях відповідач визнав, що він періодично надає доньці додаткові кошти розмірі від 100 до 6000 грн. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що з відповідача має бути стягнуто лише часткову компенсацію витрат, які позивач понесла на оплату навчання дитини за період з 01 вересня по 16 листопада 2019 року, а саме у розмірі 1250 грн.

У задоволенні решти вимог позивача слід відмовити.

Як вже зазначено вище, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання) Зазначене тлумачення норм права відповідає правовим висновком, викладеним у постанові верховного суду від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного суду України від 24 лютого 2016р. у справі № 6-1296цс15.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 виповнилось 18 років та вона є повнолітньою. Тому до всіх витрат, які понесла позивач на оплату навчання повнолітньої доньки, починаючи з 16 листопада 2019 року правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Водночас, рішенням Олександрійського міськрайонного суду від від 5 лютого 2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2019 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_5 23 (двадцяти трьох) років. Це рішення набрало законної сили. Таким чином, питання щодо утримання повнолітньої доньки, яке згідно ст 199 СК України включає витрати на навчання, вже було розглянуто судом у спорі між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 . Тому підстави для задоволення решти позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог та, враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, ст.ст.4-13, 77-84, 142, 259, 260, 264-266, 269 ЦПК України, суд

вирішив:

Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 фактично понесені нею додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 у розмірі 1250 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 98 грн. 51 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено у нарадчій кімнаті та підписане суддею 17 лютого 2020 року.

Суддя В.В. Орловський