УХВАЛА

"22" грудня 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Маслак В.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України", завідуючої міської медичної частини ЖУВП №8 Філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Житомирській області Склярової Ольги Володимирівни про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України", завідуючої міської медичної частини ЖУВП №8 Філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Житомирській області Склярової О.В. та просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" та завідуючої міської медичної частини ЖУВП №8 Філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Житомирській області Склярової О.В., яка полягає у наданні неналежної медичної допомоги щодо лікування та протезування зубів ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Державну установу "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" в особі філії Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" в Житомирській області та завідуючу міської медичної частини ЖУВП №8 Філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Житомирській області Склярову О.В. здійснити належне лікування та протезування зубів ОСОБА_1 ;

- стягнути з Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" в особі філії Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" в Житомирській області та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 220000 грн. моральної шкоди.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що дана позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Як визначено п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна мітити зміст позовних вимог: спосіб способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що його вимоги пред`явлені до Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" та завідуючої міської медичної частини ЖУВП №8 Філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Житомирській області Склярової О.В.

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" в особі філії Державної установи "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" в Житомирській області та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 220000 грн. моральної шкоди, позивач в порушення п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України не визначив позовних вимог щодо кожного з відповідачів в частині визначення суми моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Так, згідно п.4 прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів 220000 грн. моральної шкоди, при цьому в обгрунтування таких вимог не вказує правові підстави для солідарного стягнення вказаної суми.

Водночас, згідно прохальної частини позову не конкретизовано суми, що підлягає стягненню окремо з кожного відповідача.

Отже, для усунення недоліків позивачу слід визначити суму моральної шкоди, що підлягає стягненню окремо з кожного відповідача, або зазначити правові підстави для солідарного стягнення коштів.

Крім того, як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).

Аналогічна правова позиція визначена і у статті 23 Цивільного кодексу України.

При цьому пункт 4 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

Також у роз`ясненнях, наданих Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, вказано, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві (п. 4).

Отже, заява має містити відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням, а також доказами, що підтверджують завдання моральної шкоди.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (ч.4 ст.177 ЦПК України).

ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, посилаючись на приписи п.17 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Також, на підтвердження вищевикладеного позивач надав копію листа №15/3171 від 16.04.2020р. ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)», з якого вбачається, що кошти на особовому рахунку ОСОБА_1 станом на 16.04.2020 р. відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

При цьому, вирішуючи такі заяви, суд повинен враховувати те, що якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді в суду є підстава для застосування заходів щодо зменшення, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору.

Повне звільнення від оплати усіх судових витрат застосовується до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які судові витрати, інакше вони не спроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування, тощо).

Крім того, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, положення Закону України "Про судовий збір" кореспондуються з положеннями статті 12 ЦПК України, якими розкривається зміст однієї із засад цивільного судочинства, а саме, рівності всіх учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

У розумінні приписів статті 8 Закону України № "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, позивач має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, позивачем не надано суду достатніх та належних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору станом на дату звернення до суду, як підстави для звільнення від сплати судового збору.

Долучена до матеріалів справи копія листа ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» свідчить про відсутність коштів на особовому рахунку ОСОБА_1 станом на 16.04.2020 р.

Визначення способу зменшення тягаря несення судових витрат є прерогативою відповідного суду, а не його обов`язком. При цьому, постановлення судом ухвали про звільнення від сплати судового збору в певному судовому провадженні не створює пільг щодо його сплати на інших стадіях судового провадження чи в інших судових провадженнях.

У рішенні від 26.07.2005 року у справі «Kniat v. Poland» ЄСПЛ указав на те, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, про надання відстрочення чи розстрочення, національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, соціальних виплат, стипендії тощо) особи, чи наявне в неї рухоме та нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового стану.

Враховуючи те, що надані позивачем докази не підтверджують в повній мірі того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, суд приходить до висновку про відсутність підстав на даній стадії для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Тому, ОСОБА_1 необхідно надати суду актуальну інформацію про відсутність коштів, доходів.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст.175,177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.58, 95, 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання ухвали суду позивач має право подати відповідну заяву через канцелярію суду або направити її засобами поштового зв`язку протягом визначеного строку.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. П. Маслак