Провадження 2/127/4598/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Шеремети А.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

25.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-7).

Мотивував вимоги тим, що 25.10.2018 року поліцейським роти № 4 БУПП у Вінницькій області Носуш В.О. прийнято постанову ГО № 410224 по справі про адміністративне правопорушення. Установлено, що 25.10.2018 року о 12.12 год. в м. Вінниці по вул. Вишневського, 7, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме повідомив, що племінниця останнього, без його волі, тримає зачиненим у хаті.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено штраф в розмірі 119, 00 грн.

У постанові також вказано про стягнення з правопорушника подвійного розміру штрафу в сумі 238,00 грн. на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів.

З метою уникнення сплати штрафу в подвійному розмірі позивач в межах 15-денного строку (на 11 день) оплатив штраф в сумі 119, 00 відповідно до квитанції від 05.11.2018 року № 0.0..1 (призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції, постанова ГО № 410224 від 25.10.2018 року).

У вересні 2019 року, при отриманні пенсії позивач виявив недоплату грошових коштів в сумі 400, 00 грн.

Звернувшись до ГУ ПФУ у Вінницькій області для з`ясування причин недоплаченої пенсії дізнався, що на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи позивача від 18.09.2019 року № ВП 59711764, прийнятої державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, здійснюються відрахування з пенсії ОСОБА_1 в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 430,00 грн., який складається з: 238,00 грн. штрафу, 23,80 грн. виконавчого збору, 169,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

З пенсії позивача на підставі постанови державного виконавця від 18.09.2019 року № ВП 59711764 стягнуто кошти в сумі 400 грн., залишок боргу 30,80 грн.

У відділі ДВС позивач з`ясував про наявність виконавчого провадження про стягнення штрафу, відкритого 07.08.2019 року, та постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 23, 80 грн.

На думку позивача, державним виконавцем не було перевірено обставини даної справи, боржник у відділ ДВС не викликався. Позивач не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження і не міг подати докази сплати штрафу.

Таким чином, державний виконавець порушив право позивача на отримання доходу у виді пенсії, хоча він є малозабезпеченою особою, інвалідом 2 групи, його пенсії не вистачає для сплати комунальних платежів, придбання продуктів харчування, погашення кредитів. Це негативно вплинуло на фізичну та психоемоційну сферу його особистості, створило перешкоди можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликало появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинило моральні страждання. Неправомірні дії представника відділу ДВС призвели до того, що позивач змушений захищати свої порушені права в судовому порядку, витрачати значні зусилля та час для їх відновлення.

Наведені обставини призвели до виникнення у позивача хвилювань та переживань, він досі перебуває у стані постійного стресу, не може займатись звичайними справами, змінився його нормальний спосіб життя, втрачені нормальні життєві зв`язки, порушився режим сну, постійно підвищується тиск. Позивач зазнав тривалих душевних страждань, відчув погіршення самопочуття.

Зазначаючи правовою підставою позову ст.ст. 1167, 1174, 1212 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь: з Державного бюджету України (Управління державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області) грошові кошти в сумі 430,80 грн. (238, 00 грн. заборгованість, 23,80 грн. виконавчий збір, 169,00 грн. витрати на проведення виконавчих дій; з Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області 5 000, 00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив їх задоволити. Суду пояснив, що станом на день розгляду справи державним виконавцем було повернуто неправомірно стягнуті кошти, однак, від позовних вимог він не відмовляється, просить стягнути на його користь 5 000 грн. спричиненої йому моральної шкоди. Зауважив, що даними коштами він має намір погасити заборгованість по кредиту. Із скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № ВП 59711764 він не звертався.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Огородник О.М. (а.с. 48) позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав. Підтвердив, що стягнуті на підставі постанови державного виконавця кошти повернуті ОСОБА_1 , однак, позивач наполягає на відшкодуванні моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відділу ДВС Літвінова М.В. позов не визнала, надала письмовий відзив, який приєднаний до матеріалів справи (а.с. 27-28). Пояснила, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться постанова поліцейського від 25.10.2018 року серії ГО № 410224 по справі про адміністративне правопорушення про стягнення з позивача штрафу в розмірі 238, 00 грн. В заяві стягувач зазначав, що штраф в сумі 119, 00 грн. в 15-денний строк ОСОБА_1 не сплатив, тому штраф підлягає стягненню примусово в подвійному розмірі. 07.08.2019 року нею було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 59711764 з примусового виконання зазначеної постанови і встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ПФУ м. Вінниці, тому 18.09.2019 року також прийнято постанову про звернення стягнення на пенсію боржника та надіслано до ГУ ПФУ у Вінницькій області до виконання. 12.11.2019 року на депозитний рахунок надійшли кошти в сумі 400 грн., які були розподілені: 19.11.2019 року платіжним дорученням від 24943- 210 грн. УПП у Вінницькій області; від 21.11.2019 року № 25129 21,00 до державного бюджету України, від 20.11.2019 року № 24888 169,00 на депозит ГТУЮ у Вінницькій області. Отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі з копією позову та додатками, вона дізналась про те, що штраф в сумі 119, 00 грн. був добровільно сплачений позивачем у межах 15-денного строку, а саме 05.11.2018 року, відповідно до квитанції № 0.0..1, що є підставою для закінчення виконавчого провадження та повернення помилково сплачених сум боржникові. 18.12.2019 року вона підготувала відповідні заяви та подання про повернення коштів як таких, що помилково перераховані. Просила врахувати, що станом на день розгляду даної справи помилково стягнуті з позивача кошти повернуті йому в повному обсязі, виконавче провадження закрито. Проти стягнення моральної шкоди заперечила, оскільки діяла відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», про сплату позивачем штрафу в сумі 119 грн. їй відомо не було.

В судовому засіданні представник Управління Державної казначейської служби України м. Вінниці Вінницької області Варганов В.В. позовні вимоги не визнав, надав письмовий відзив на позов, який приєднано до матеріалів справи (а.с. 43-48).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 25.10.2018 року поліцейським роти № 4 БУПП у Вінницькій області Носуш В.О. прийнято постанову ГО № 410224 по справі ро адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 12.12 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме повідомив, що племінниця останнього, без його волі, тримає зачиненим у хаті. ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено штраф в розмірі 119, 00 грн. (а.с. 8). ОСОБА_1 роз`яснено, що на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови органом ДВС буде стягнуто подвійний розмір штрафу 238 грн. Дана постанова не оскаржувалась, підлягає виконанню з моменту її прийняття.

Позивач в межах 15-денного строку оплатив штраф в сумі 119,00 грн. відповідно до квитанції від 05.11.2018 року № 0.0..1 (призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції, постанова ГО № 410224 від 25.10.2018 року). Дублікат даної квитанції знаходиться в матеріалах даної цивільної справи (а.с. 9).

Разом з тим, дана постанова була пред`явлена до виконання на підставі заяви представника Управління патрульної поліції у Вінницькій області від 21.06.2019 року (а.с. 29), 07.08.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59711764 (а.с. 11) про стягнення з позивача штрафу в подвійному розмірі в сумі 238 грн.

07.08.2019 року старшим державним виконавцем Літвіновою М.В. також прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 23,80 грн. відповідно до вимог ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 13). 18.09.2019 року прийнято постанову про звернення стягнення на пенсію та інші доходи боржника відповідно до вимог ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 53).

Листом від 07.08.2019 року ОСОБА_1 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні постанови ГО № 410224 від 25.10.2018 року, йому надсилалась копія постанови (а.с. 10, 11) та копія постанови про стягнення виконавчого збору (а.с. 12, 13), проте квитанцію про сплату штрафу позивач до відділу ДВС не подав і дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 59711764 не оскаржував.

З пенсії позивача на підставі постанови державного виконавця від 18.09.2019 року № ВП 59711764 стягнуто кошти в сумі 400 грн., залишок боргу 30,80 грн. (а.с. 18).

Також в судовому засіданні встановлено, що на підставі подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів від 18.12.2019 року (а.с. 34, 37) та заяви про повернення коштів з депозитного рахунку (а.с. 32, 33) позивачу ОСОБА_1 була повернута вся стягнута сума: 169 грн. витрат виконавчого провадження, 21 грн. витрат виконавчого збору, 210 грн. штраф. Позивач в судовому засіданні підтвердив вказані обставини.

19.12.2019 року старшим державним виконавцем Літвіновою М.В. виконавче провадження 59711764 було завершене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 39-40).

Враховуючи наведені обставини, підстав для застосування ст. 1212 ЦК України немає, тому позов ОСОБА_1 в частині стягнення з Державного бюджету України (Управління державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області) коштів задоволенню не підлягає.

Обґрунтовуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивач зазначив, що внаслідок протиправних дій державного виконавця і безпідставного стягнення штрафу, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, він зазнав моральних страждань, компенсацію оцінив в 5 000 грн.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Разом з тим позивачем не доведено належними доказами спричинення йому моральної шкоди, наявність умов для компенсації моральної шкоди, як то протиправність поведінки відповідача, причинного зв`язку між шкодою і наслідками, а тому в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Оскільки при зверненні до суду з позовом позивач, як інвалід 2 групи, був звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід залишити за рахунок держави.

Також суд вважає необхідним зазначити, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 року № 870 «Деякі питання територіальних органів міністерств» ліквідовано як юридичну особу публічного права, зокрема, Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області та утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

В зв`язку з наведеними обставинами найменування відповідача Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області () змінено на Центральний відділ ДВС у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ().

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 23, 1167, 1174 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач Центральний відділ ДВС у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), м.Вінниця, вул. Соборна, 15-А, 21050, ;

відповідач Управління Державної казначейської служби України у м.Вінниці Вінницької області, м. Вінниця, вул. Замостянська, 7, 21001, .

Повне судове рішення складене 17.02.2020 року.

Суддя: