КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5247/2020
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

19 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кашперської Т.Ц., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року про відмову в прийнятті та повернення заяви про збільшення позовних вимог у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про усунення перешкод у користуванні майном, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ТОВ «Мегаінвест Сервіс» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, просило визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди ТОВ «Мегаінвест Сервіс» в користуванні квартирою за вказаною адресою шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, зобов`язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні квартирою за вказаною адресою, покласти на відповідачів судові витрати.

Провадження у справі відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року.

11 вересня 2019 року в підготовчому засіданні стороною позивача було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди ТОВ «Мегаінвест Сервіс» в користуванні квартирою за вказаною адресою шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку; зобов`язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні квартирою за вказаною адресою; визнати постійним місцем проживання та місцем реєстрації проживання відповідачів квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року відмовлено в прийнятті та повернуто заяву ТОВ «Мегаінвест Сервіс» про збільшення позовних вимог з тих підстав, що позивачем одночасно змінено і предмет і підстави позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ «Мегаінвест Сервіс» подано апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року, посилаючись на те, що оскільки питання щодо визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та необхідність надання постійного жилого приміщення таким особам є взаємопов`язаними в цій справі, позивач не змінює предмет і підстави позову. Просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом "d" статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Наведені правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 і повинні враховуватися апеляційним судом.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України встановлено вичерпний перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У вказаному переліку не зазначена ухвала суду першої інстанції щодо відмови в прийнятті та повернення заяви про збільшення позовних вимог, як така, що може бути оскаржена окремо від рішення суду.

При цьому ухвалу суду першої інстанції щодо відмови в прийнятті та повернення заяви про збільшення позовних вимог за позовом, у якому вже відкрите провадження та триває судовий розгляд, не можна ототожнювати із ухвалою про повернення заяви позивачеві (заявникові), можливість оскарження якої окремо від рішення суду передбачена п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, оскільки це призведе до штучного розширення деталізованого переліку ухвал і до можливості зловживання процесуальними правами при оскарженні ухвал з проміжних питань.

Ухвалу про відмову в прийнятті та повернення заяви про збільшення позовних вимог Шевченківський районний суд м. Києва постановив 02 грудня 2019 року до ухвалення рішення щодо суті спору, а тому позивач не позбавлений права подання заперечень на зазначену ухвалу суду у разі оскарження рішення суду першої інстанції, якщо не погодиться з висновками по суті справи, або звернутися до суду із іншим позовом до відповідачів, заявивши вимоги, які мав намір заявити в заяві про збільшення позовних вимог.

Таким чином, право позивача на доступ до правосуддя обмеженням права на апеляційне оскарження не порушується.

Апеляційний суд також враховує правову позицію Верховного Суду щодо апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви, викладену в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 554/6830/17.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Таким чином, апеляційну скаргу ТОВ «Мегаінвест Сервіс» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року про відмову в прийнятті та повернення заяви про збільшення позовних вимог необхідно повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року про відмову в прийнятті та повернення заяви про збільшення позовних вимог - повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Кашперська Т.Ц.