КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/350/2020
У Х В А Л А

20 лютого 2020 року місто Київ

справа № 755/14943/17

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 24 листопада 2017 року.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 15 листопада 2019 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року за період з 29 жовтня 2019 року по 14 листопада 2019 року та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини.

Відповідачу ОСОБА_1 неодноразово, а саме: 13 грудня 2019 року та повторно 26 грудня 2019 року було направлено копію ухвали Київського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року, яку останній отримав 23 січня 2020 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.84, 85).

Проте, апелянтом вимоги встановлені ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року не виконані.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі Преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Можливість продовження строків передбачена, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Поновлення строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, за весь період перебування справи в суді апеляційної інстанції, з моменту надходження справи до Київського апеляційного суду, а саме з 11 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_1 жодним чином не поцікавився станом апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою, свої процесуальні обов`язки апелянт належно не реалізовував, вимог ухвали Київського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року не виконав.

При цьому, слід зазначити, що дані про хід апеляційного провадження є доступними для апелянта як при безпосередньому зверненні до суду так і через мережу інтернет. Але жодних дій направлених на розгляд справи в установленому законом порядку апелянтом не вчинено. Наведене свідчить про недобросовісність здійснення відповідачем, що подав апеляційну скаргу своїх процесуальних прав.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк , визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, застосування положень ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: Борисова О.В.