ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
2/622/153/20
Справа № 622/1550/19 р.

20.02.2020 року смт. Золочів
Золочівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Чернової О.В.,
за участю секретаря Рябухи Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань в смт. Золочів Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
ВСТАНОВИВ:
26.12.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій остання просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказаний житловий будинок перебуває у власності позивачки та її матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.1987 року. Мати позивачки померла в 2005 році. Відповідач по справі - син позивачки, який з 2015 року у вказаному будинку не проживає. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється, що порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, через що вона була змушена звернутися до суду із вказаним позовом.
В судовому засіданні 20.02.2020 позивач ОСОБА_1 заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Пояснила, що відповідач по справі - її син, більше 5 років не проживає з нею, а проживає з жінкою в іншому місці. Витрати по утриманню будинку не несе, речей останнього в будинку також немає.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, про причини неявки суд не повідомив.
На підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Допитана в судовому засіданні 20.02.2020 року свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_2 з 2015 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд, заслухавши позивача, свідка та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.1987 року (а. с.6).
Згідно інформації Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області від 21.01.2020 року за вих. №310/119-80/02/24-2020, наданої на виконання ухвали про витребування доказів від 15.01.2020 року вбачається, що з 2018 року по теперішній час відповідно до системи АРМОР заяв від ОСОБА_2 щодо перешкоджання у проживанні за адресою: АДРЕСА_1 з 2018 року по теперішній час, не надходило (а.с.32).
Згідно інформації КНП "Центр первинної медичної допомоги Золочівської селищної ради" від 24.01.2020 року вбачається, що громадянин ОСОБА_2 протягом останнього року за медичною допомогою до закладу не звертався (а.с.34)
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Крім того, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Згідно з положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству.
Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, якою гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як син позивачки, зареєстрований за вказаною адресою, проте понад 5 років є відсутніми за місцем реєстрації. Проживаючи за іншою адресою, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права своєї матері ОСОБА_1 як власника будинку. Доказів наявності домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно відсутності останнього у будинку, суду не надано, в зв`язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування вказаним житлом. Оскільки підставою для зняття особи з реєстрації може бути судове рішення про позбавлення особи права користування житлом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: буд. АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням- будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Золочівський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст заочного рішення виготовлено 21.02.2020 року.
Суддя О. В.Чернова