Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/44/20
№ 2/733/137/20
Рішення

Іменем України

"24" лютого 2020 р. м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого - судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Ічнянська центральна районна лікарня» Ічнянської районної ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину,

установив:

У січні 2020 року заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу «Ічнянська центральна районна лікарня» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позову вказав, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Разом із тим, судом встановлено, що 28 вересня 2019 року у вечірній час доби ОСОБА_1 знаходилася у лісі в бесідці, яка розташована на галявині «Пасіка» між м. Ічня та с. Хаєнки Ічнянського району Чернігівської області, де відпочивала разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Цього ж дня, на цьому ж місці, приблизно о 17-30 год, під час відпочинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин виникла суперечка, у ході якої ОСОБА_1 , керуючись умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , умисно нанесла йому один проникаючий удар ножем в область грудної клітки зліва, чим заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва з ушкодженням внутрішньої грудної артерії, пневмогемоторакс, які відповідно до висновку експерта № 264 від 28 жовтня 2019 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. У зв`язку з отриманими потерпілим ОСОБА_2 тілесними ушкодженнями, останній перебував на лікуванні в хірургічному відділенні КЛПЗ «Ічнянська центральна районна лікарня» з 28.09.2019 по 09.10.2019 та згідно довідки КЛПЗ «Ічнянська центральна районна лікарня» від 06.12.2019 року № 01-22/1163 загальна вартість понесених витрат на лікування ОСОБА_2 становить 5 046,21 грн. Оскільки вказані кошти на даний час не відшкодовані, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 кошти, витрачені КНП «Ічнянська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину в розмірі 5 046,21 грн та перерахувати їх на відповідний рахунок на користь бюджету Ічнянського району в особі КНП «Ічнянська центральна районна лікарня».

Ухвалою судді від 28 січня 2020 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

Заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судове засідання прокурор та представник позивача не з`явилися, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відзиву на позов відповідачем не подано.

За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28 вересня 2019 року у вечірній час доби ОСОБА_1 знаходилася у лісі в бесідці, яка розташована на галявині «Пасіка» між м. Ічня та с. Хаєнки Ічнянського району Чернігівської області, де відпочивала разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Цього ж дня, на цьому ж місці, приблизно о 17-30 год, під час відпочинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин виникла суперечка, у ході якої ОСОБА_1 , керуючись умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , умисно нанесла йому один проникаючий удар ножем в область грудної клітки зліва, чим заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва з ушкодженням внутрішньої грудної артерії, пневмогемоторакс.

Згідно висновку експерта № 264 від 28 жовтня 2019 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (а.с. 11-12)

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки (а.с. 7-8).

У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЛПЗ «Ічнянська центральна районна лікарня» у період з 28.09.2019 року по 09.10.2019 року, що підтверджується копією повідомлення, виданого в.о. головного лікаря КЛПЗ «Ічнянська центральна районна лікарня» від 06.12.2019 року за № 01-22/1163. Кількість проведених ліжко-днів становить - 11, вартість 1 ліжко-дня у вересні 445,43 грн, у жовтні - 463,74 грн, загальна вартість лікування 5 046,21 грн. Станом на 06.12.2019 року кошти не відшкодовані (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа яка чинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно пункту 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.

Згідно ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.

Відповідно до п. 4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету, то витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. а) п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки).

У зв`язку з цим, неповернення витрачених бюджетних коштів на лікування потерпілих від злочинів порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади у вигляді забезпечення належного та якісного медичного обслуговування громадян.

У разі стягнення коштів з відповідача, вони будуть спрямовані на необхідні медичні послуги, забезпечення діяльності лікарні тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 .

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КНП «Ічнянська центральна районна лікарня» про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач дійсно вчинила кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпілий перебував на лікуванні у КЛПЗ «Ічнянська центральна районна лікарня», що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому останній, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, у розмірі 2 102 грн, підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Керуючись ст. 1166, 1206 ЦК України, ст. 89 Бюджетного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Ічнянська центральна районна лікарня» Ічнянської районної ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь бюджету Ічнянського району в особі Комунального некомерційного підприємства «Ічнянська центральна районна лікарня» Ічнянської районної ради Чернігівської області (реквізити: УК в Ічнян. р-ні/Ічнянськ. р-н/24060300, код отримувача 38030010, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA 0025133, МФО 899998, ККД 24060300) витрати на лікування потерпілого від злочину у розмірі 5 046 (п`ять тисяч сорок шість) гривень 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство «Ічнянська центральна районна лікарня» Ічнянської районної ради Чернігівської області, місце розташування: вул. Ковалівка, 6, м. Ічня, Чернігівська область, .

Відповідач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарник