ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/4604/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря : Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвокатське об`єднання «Неофеліс Ло Груп» в особі адвоката Романченка Володимира Володимировича на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 липня 2020 року, постановлену у складі головуючого судді Шестак О.І., по цивільній справі № 638/20093/19, за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

11 січня 2020 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24.12.2019 і до досягнення кожною дитиною повноліття.

25 лютого 2020 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення за судовим наказом Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

26 лютого 2020 адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, в якій просить: залучити Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради по Шевченківському району в якості третьої особи до справи; прийняти рішення, за яким ОСОБА_1 звільняється від сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, оскільки забезпечує останніх в повному обсязі та в добровільному порядку.

Заява мотивована тим, що судовий наказ має бути переглянутий в порядку ст. 423 ЦПК України з тих підстав, що він був прийнятий з порушенням норм матеріального та процесуального права, не в повному обсязі були досліджені матеріали справи, через що були порушені права та інтереси заявника.

Вказав, що на момент видачі судового наказу суддею не були досліджені досить багато вагомих обставин, які істотно впливають не лише на ОСОБА_1 , а й на малолітніх дітей.

Представник заявника вказує, що ОСОБА_2 , подавши до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей з ОСОБА_1 ввела в оману суд, надавши неправдиві та не підтверджені відомості, а саме: у заяві про видачу судового наказу було зазначено, що двоє малолітніх дітей проживають разом з матір`ю, однак дана інформація не відповідає дійсності. ОСОБА_1 проводить разом з дітьми досить багато часу, а саме 3-4 доби на тиждень. Під час перебування дітей у нього, батько купляє дітям одяг та все необхідне для розвитку та повноцінного життя. Також в заяві про видачу судового наказу було зазначено, що батько не приймає участі у вихованні дітей, у добровільному порядку коштів на харчування, утримання, транспорт, учбові матеріали та відпочинок не надає, однак ця інформація також є недостовірною. Коли діти перебувають під наглядом батька декілька разів на тиждень, він регулярно задовольняє їх потреби щодо правильного харчування, забезпечення відвідування дошкільних та інших гуртків для малолітніх дітей, купляє одяг.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 приймає участь у фінансовому забезпеченні дітей його представник посилається на копію квитанції про сплату грошових коштів за дитячий садок і зазначає, що оплачує його щомісячно. При цьому, дитячий садок є досить дорогим та вважається за рівнем вище середнього, а отже свідчення ОСОБА_2 щодо відсутності фінансового забезпечення та повного неприйняття участі у вихованні дітей ОСОБА_1 є неправдивими.

Також адвокат вказує, що суд встановив, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, однак в разі, якщо суд задовольняє заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, можна дійти висновку, що діти мають проживати разом з матір`ю. Проте, видавши зазначений наказ, судом не були досліджені важливі обставини, а саме ОСОБА_2 до заяви не була додана копія рішення суду щодо встановлення факту проживання дітей разом з одним із батьків, копії судового рішення щодо розлучення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Адвокат заявника вважає, що з метою правомірного та об`єктивного встановлення прав та обов`язків сторін як батьків двох неповнолітніх дітей, виникає необхідність у залученні Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради по Шевченківському району, до основних повноважень якого належить виконання функцій органу опіки та піклування при розгляді в судах справ, пов`язаних із захистом житлових, майнових та особистих немайнових прав дітей; здійснення представництва інтересів дітей, бути їх законним представником в органах державної влади, правоохоронних, контролюючих органах, на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності, а також позивачем, відповідачем, третьою та зацікавленою особою у судах.

На підставі вищевикладеного представник заявника вважає, що існує необхідність у перегляді судового наказу про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у зв`язку з обставинами, які не були досліджені під час судового розгляду, через що були невірно встановлені істотні факти, що впливають на подальше життя та майбутнє дітей.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі адвокат Романченко В.В. просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Вказав, що апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду незаконна, необґрунтована, прийнята при неповному з`ясуванні дійсних та фактичних обставин справи, з невірним застосування норм матеріального та процесуального права.

Вказав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала вимоги та доводи заяви.

При цьому вказав, що судовим наказам стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24.12.2019 і до досягнення кожною дитиною повноліття. По справі наявний спір, тому наказ є незаконним, по справі не було досліджено досить багато обставин, які є вагомими при винесенні рішення у справі за результатами поданої заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів і свідчать про спірний характер заявленої останньою вимоги.

Зазначив, що Дзержинським районним судом м.Харкова розглядається справа №638/3903/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, що підтверджує той факт, що місце проживання дітей на сьогодні не є визначеним.

Вказав, що значний час діти проводять з батьком. Під час перебування дітей з батьком вони належним чином забезпечені всім необхідним для розвитку та повноцінного життя.

Зазначив, що існує спір щодо визначення місця проживання дітей.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін.

Вказала, що заява представника ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 вказує, що всі відомості викладені в апеляційній скарзі та заяві не мають жодного відношення до підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, виключний перелік яких наведено в ч. 2 ст. 423 ЦПК України. На час її звернення 24 грудня 2019 року до Дзержинського районного суду міста Харкова з заявою про видачу Судового наказу про стягнення з боржника аліментів на утримання дітей по-перше не існувало жодного спору стосовно визначення місця проживання дітей, так як не було його і на час розгляду справи про аліменти та винесення судового наказу про стягнення аліментів від 11.01.2020 року, а по-друге можливо і не було б жодного спору і на теперішній час, але боржник намагається різними заходами уникнути питання необхідності сплати аліментів в примусовому порядку, внаслідок чого ОСОБА_2 змушена була 17.03.2020 звернутися з позовом до суду, щоб захистити права свої та дітей.

Зазначила, що в матеріалах цивільної справи № 638/3903/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей разом із нею міститься висновок органу опіки та піклування, в якому вимоги ОСОБА_2 визначити місце проживання двох малолітніх дітей разом із нею підтримано повністю (копія висновку додається), проте ОСОБА_1 всіляко затягує розгляд цієї справи з метою подальшого маніпулювання почуттями дітей та матері та ухиляння від своїх обов`язків приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей. Зокрема, зі сторони ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну заяву про визначення порядку та способу участі у вихованні дітей з пропозицією графіка побачень з дітьми, що лише підтверджує обставину по суті визнання позовних вимог ОСОБА_2 та обставину того, що діти проживають з матір`ю.

По своїй суті доводи заяви боржника ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з судовим наказом, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Вказала, що посилання ОСОБА_1 у скарзі про необхідність залучити Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради по Шевченківському району до участі у розгляді заяви про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами в якості третьої особи ОСОБА_2 , посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 19 СК України, випадки розгляду справ про стягнення аліментів та перегляд цих справ за нововиявленими обставинами не є підставою для залучення органу опіки та піклування до участі у розгляді вказаної категорії справ.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу адвокат Романченко В.В. просить скасувати судове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2020 та ухвалити нове, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Вказав, що такі обставини як те, що значний період часу діти проводять з батьком, 50% свого часу діти проживають з батьком ОСОБА_1 , що підтверджується актом обстеження умов проживання, і те, що під час перебування дітей з ним він купує одяг та все необхідне для розвитку дітей та їх повноцінного життя, є суттєвими та напряму впливають на встановлення суми аліментів. Він приймає участь у фінансовому забезпеченні дітей, що підтверджується квитанцією про сплату грошових коштів за дитячий садок, тобто сума аліментів яку він повинен сплачувати має бути меншою ніж встановлено судом. У даній справі немає остаточного рішення про місце проживання дітей.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її подальшого розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно - залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Частиною 8 ст.170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Судовий наказ видано відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст.424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Отже, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423, п. 1 ч. 1 ст.424 ЦПК України нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а строк звернення з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами починає відлік із дня, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування цих нововиявлених обставин, які йому не були відомі на час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що заявник посилаючись на підставу перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами вказує, що стягувачем не було надано інформації про існування спору щодо місця проживання дітей між батьками.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст.181СК України та, відповідно, визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 січня 2020 Дзержинським районним судом м. Харкова виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24.12.2019 і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 , як на нововиявлену обставину, посилався на те, що він проводить разом з дітьми досить багато часу, а саме 3-4 доби на тиждень. Під час перебування дітей у нього, батько купляє дітям одяг та все необхідне для розвитку та повноцінного життя. Коли діти перебувають під наглядом батька декілька разів на тиждень, він регулярно задовольняє їх потреби щодо правильного харчування, забезпечення відвідування дошкільних та інших гуртків для малолітніх дітей, купляє одяг.

В разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами в порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Однак, за своїм змістом у даному випадку вказані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні глави 3 розділу V ЦПК України, оскільки існували та були йому відомі на день видачі судового наказу.

Частинами 7, 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, правильно виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до власного тлумачення заявницею положень процесуального закону.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу №638/20093/19 виданого Дзержинським районним судом м .Харкова від 11 січня 2020 року, не є нововиявленими, суд першої інстанції правильно відмовив у її задоволенні.

Доводи скарги про те, що між сторонами не вирішено спір щодо встановлення місця проживання дітей, рішення органів опіки та піклування про встановлення місця проживання дітей не приймалося, жодних належних доказів проживання дітей разом з батьком на час винесення судового наказу суду не надано, не мають відношення до перегляду справи за нововиявленими обставинами.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду із заявою про скасування судового наказу або з позовом про зменшення стягнення аліментів.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного суду справа №264/1739/18 рішення ВС від 18.12.2018, справа №359/3012/18 рішення ВС від 19.11.2018, під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні аліментів та в деяких випадках - про стягнення безпідставно стягнених коштів (за аналогією з ч. 2 ст. 82 СК України).

Доводи скарги ОСОБА_1 щодо необхідності залучити Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради по Шевченківському району до участі у розгляді заяви про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами в якості третьої особи, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 19 СК України, колегія суддів також відхиляє з огляду на те, що розгляд справ про стягнення аліментів та перегляд цих справ за нововиявленими обставинами не є підставою для залучення органу опіки та піклування до участі у розгляді відповідної категорії справ.

Щодо доводів скарги ОСОБА_1 про звільнення його від сплати аліментів колегія суддів не приймає, оскільки розділ ЦПК України, яким врегульовано питання розгляду справ за нововиявленими обставинами не передбачає прийняття рішення про звільнення особи від сплати аліментів, для цього існує інший порядок шляхом звернення саме з позовною заявою в порядку, передбаченому вимогами чинного законодавства.

Колегія суддів також погоджується з наданою судом першої інстанції правовою оцінкою іншим доказам. Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що чеки, квитанції про придбання іграшок, продуктів, придбання квитків на новорічне шоу, медичних препаратів (а.с.111-117) не підтверджують існування нововиявленої обставини, на яку посилається заявник - постійного проживання дітей із батьком та знаходження на утриманні батька, а тому доводи апеляційної скарги про неправильність таких висновків суду першої інстанції колегія суддів відхиляє.

Також суд першої інстанції вірно зазначив в судовому рішенні про те, що між сторонами не вирішено спір щодо встановлення місця проживання дитини, рішення органів опіки та піклування про встановлення місця проживання дитини не приймалося, жодних належних доказів проживання дитини разом з батьком на час винесення судового наказу суду не надано, не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо іншого місця проживання дитини, відмінного від місця проживання матері, а саме постійного проживання дитини разом з батьком.

Доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

З огляду на вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу - залишити без задоволення, судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвокатське об`єднання «Неофеліс Ло Груп» в особі адвоката Романченка Володимира Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді

І.В.Бурлака.

А.В.Котелевець.