Дата документу 05.11.2020
Справа № 334/4218/20
Провадження № 2/334/3055/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Турбіної Т.Ф.

при секретарі Явісенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

У липні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з нею, зазначивши, що з 06 вересня 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2019 року.

В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка деякий час перебувала на заробітках за кордоном, тому син з серпня 2018 року мешкав разом з відповідачем, з яким мешкає й на теперішній час. Дитина проживає разом із батьком та його співмешканкою в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ними проживає також і син співмешканки. Домовленості з відповідачем щодо визначення місця проживання дитини не досягнуто. Відповідач заперечує, щоб дитина проживала разом з нею, а також періодично перешкоджає їй у зустрічах та спілкуванні з дитиною. Позивачка є власницею двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , в якій створені всі умови для комфортного проживання, окрім того виділена окрема кімната для сина, обладнана необхідними для розвитку та проживання речами. Через вищезазначені обставини позивачка звернулась до суду та просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 разом з нею.

В судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила її задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов в якому зазначив, що не згоден з доводами позивачки щодо перешкоджання позивачці у спілкуванні із сином. Він належним чином піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Він ніколи не заперечував проти спілкування позивачки з сином та не чинив жодних перешкод їхньому спілкуванню. Його заперечення проти постійного проживання позивача з сином по приїзді в Україну стосувались лише того, що мати протягом 2018-2020 років не спілкувалась з дитиною, який встиг від неї відвикнути, і саме тому він наполягав на поступовому налагодженню відносин. На сьогоднішній день позивачка та їх спільний син ОСОБА_3 мають гарні стосунки, як мама та син. ОСОБА_1 намагається виправити ситуацію після перерви у їх спілкуванні з сином. Сам ОСОБА_3 має бажання проживати з матір`ю. Отже, враховуючи бажання сина на теперішній час жити разом з матір`ю, він не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 разом з матір`ю. Просить розглянути справу без його участі та постановити рішення з урахуванням його відзиву.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці до десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, за приписами ч. 1 ст. 160 СК України, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що 06 вересня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 572, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2019 року, розірвано (а.с.19, 17).

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с.18). Згідно пояснень ОСОБА_1 , які не спростовуються відповідачем, в період відсутності матері з серпня 2018 року син проживав разом зі своїм батьком.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрації права власності та договору купівлі-продажу (а.с.14,15-16).

У висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 21.10.2020р., за № 05/01-27/1417 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначається, що з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, її режим дня, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , беручи до уваги відзив на позовну заяву ОСОБА_2 в якому він зазначив що не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, доведені належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі з вищенаведених підстав.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне встановити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 840,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_4 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімдесят сорок гривень 80 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.