У Х В А Л А

11 лютого 2020 року

м. Харків

Справа № 645/5489/18

Провадження № 22-ц/818/1670/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І. В., Маміної О.В.,

розглянув у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року в складі судді Шарка О.П. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулас до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Також ОСОБА_1 подала клопотання про звернення суду України із судовим дорученням для витребування доказів по справі та зупинення провадження у справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про направлення судового доручення про надання правової допомоги та зупинення провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовлено у повному обсязі.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу та на зазначене рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року та скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року. Таким чином апелянт оскаржує зазначені судові рішення як самостійні процесуальні документи.

Апеляційна скарга містить клопотання про направлення судового доручення щодо отримання адреси відповідача ОСОБА_2 в республіці Панама.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року відсутні, виходячи з наступного.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Положеннями ч.1 ст. 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 352 ЦПК України, в редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України, в редакції, чинній на день вчинення процесуальної дії вирішення судом питання про відкриття апеляційного провадження, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

З системного аналізу ст. 353 ЦПК України вбачається, що ухвали, не включені до переліку частини першої статті 353 ЦПК України, не можуть бути предметом апеляційного розгляду як самостійні процесуальні документи.

Оскаржувана ухвала до встановленого ч.1 ст. 353 ЦПК України переліку ухвал не входить та не може бути самостійним об`єктом апеляційного оскарження. Оскарження ухвали про відмову у зупиненні провадження у справі або ухвали про витребування доказів, відмови в направлені судового доручення окремо від рішення суду ч. 1 ст. 353 ЦПК України не передбачено.

Частиною 5 статті 357 ЦПК України передбачено перелік підстав, за якими апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.11 пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Згідно з пунктом 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

В газеті "Голос України" (№ 42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно з яким відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 № 624/0/15-19, та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№229 (6984) від 01.12.2018).

Тобто на час подачі апелянтом апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду від 19 березня 2019 року, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не почала своє функціонування в порядку передбаченому підпунктом 15 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Цей припис у світлі висновків Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Враховуючи, що оскаржувана ухвала суду не входить до переліку ухвал, визначених частиною першою статті 353 ЦПК України, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, та вирішення питання про повернення апеляційної скарги належить до виключної компетенції суду першої інстанції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року належить повернути до Фрунзенського районного суду м. Харкова для виконання судом вимог п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

Разом з тим, особа, яка подала апеляційну скаргу не позбавляється права доступу до суду, оскільки доводи апеляційної скарги щодо оскарження ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року враховуватимуться судом апеляційної інстанції як заперечення на ухвалу, включені до апеляційної скарги в частині оскарження рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року. Зазначене клопотання апелянта про направлення судового доручення щодо отримання адреси відповідача ОСОБА_2 в республіці Панама розглядатиметься судом як клопотання, подане разом за апеляційною скаргою в частині оскарження рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 353, 357, підпунктом 15.11 пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року - повернути до Фрунзенського районного суду м. Харкова для виконання вимог п.15.11 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

О.В. Маміна