Справа № 495/3641/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 лютого 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючої судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Завацькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернуся до суду з даним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.06.2013 року ПАТ «Дельта Банк» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір № 001-15235-270613, за яким банк відкрив картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті у вигляді кредитної лінії на загальну суму 35 300,00 гривень. Свої зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором не виконав. Таким чином, станом на 04.04.2017 року за вказаним кредитним договором у відповідача мається заборгованість на загальну суму 66677,86 грн., яка складається з:

-тіло кредиту 0,00 грн;

-прострочене тіло кредиту: 39614,28 грн.;

-заборгованість за відсотками: 27063,58 грн.;

-заборгованість за комісіями: 0,00 грн.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості були задоволені.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2019 року заочне рішення від 20.12.2018 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте надав заяву та заперечення, згідно з якими просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, позивачем не надано оригіналів первинних бухгалтерських документів на вимогу суду та банк не надав клієнту всіх відомостей, при укладенні кредитного договору.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із змісту заяви №001-15235-270613 від 27.06.2013 року, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитну угоду, шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта.

Відповідно дост. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 2ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 2 вищевказаного договору, Банк відкриває ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні.

Згідно п. 2.3 частини 3 Договору, Банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі: 35300, 00 грн.

Згідно п. 1 частини 3 Договору, обслуговування Карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 2.1. частини 3 Договору передбачено, що моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою.

Позивачем у підтвердження своїх позовних вимог надано суду Тарифи на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки Тарифний пакет «Святкова Кредитна картка №1 «ЕВОЛЮЦІЯ» у якому зазначено послуги та операції банку, їх тарифи та умови сплати.

Згідно представленого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» Договору №001-15235-270613 від 27.06.2013 року станом на 04.04.2017 року становить 66677,86 грн., яка складається із:

-тіло кредиту 0,00 грн;

-прострочене тіло кредиту: 39614,28 грн.;

-заборгованість за відсотками: 27063,58 грн.;

-заборгованість за комісіями: 0,00 грн.

Відповідно дост. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» кредитна лінія - це вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно вказаної норми зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів, можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, які не є послугою банку у визначенні цього Закону. Умова договору, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗаконує нікчемною.

Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згод на кредитного договору тощо).

Комісія нарахована банком за дії з обслуговування кредитного ліміту, включаючи надання послуг інформування держателя про зміну кредитного ліміту у вигляді надсилання виписок, тобто за дії які вчиняються банком на власну користь, є не законним.

Частиною 1ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідност. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно дост. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відповідно до частини другої цієї статті права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №1254, яке було чинним на час виникнення кредитних правовідносин, виписки з особових рахунків клієнта є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Це саме передбачено у п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженогопостановою правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75.

Таким чином, суд вважає, що виконаний банком розрахунок заборгованості суд вважає не належним доказом, який би доводив обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Інші підстави та причини виникнення заборгованості у відповідача позивачем суду надано не було.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2018 року (справа № 161/16891/15-ц).

Так, перелік касових (первинних) документів при проведенні касових операцій банків з клієнтами передбачений ч.1.1 гл. 4.1 розділу ІІІ «Інструкції про касові операції в банках України», затвердженоїпостановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 № 174, чинної на момент звернення з позовною заявою.

До таких касових документів належать заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав, квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Таким чином, кожна операція (дія) банку повинна підтверджуватися певними документами бухгалтерського обліку.

Відсутність первинних бухгалтерських документів про розмір видачі кредитних коштів ОСОБА_1 унеможливлює визначення судом розміру заборгованості та її наявність взагалі.

Позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження обставин надання кредитних коштів ОСОБА_1 надано не було, на виконання ухвали суду позивач їх також не надав. Суд не може вважати доведеним такий факт на підставі наявного розрахунку, оскільки на припущенні судове рішення будуватися не може. Не є таким доказом, на думку суду, надані позивачем заява №001-15235-270613 підписана представником позивача та ОСОБА_1 , оскільки нею лише підтверджено намір останнім відкрити поточний рахунок, операції за яким можна здійснювати з використанням платіжних засобів, встановити ліміт кредитної лінії та рахунку, прийняття банком пропозиції щодо укладення договору. Не можуть бути таким доказом на думку суду й Тарифи на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки Тарифний пакет «Святкова Кредитна картка №1 «ЕВОЛЮЦІЯ»», оскільки не підтверджують розмір кредитних коштів, які отримав ОСОБА_1 , а також суму наявного боргу, а лише встановлюють плату за послуги банку.

Відповідно дост. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Таким чином, розглянувши матеріали даної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, із наведених підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 76, 81, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, ст. 626, 526, 530, 1054, 1069 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя