провадження 2/201/170/2020
УХВАЛА

27 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка Олександра Андрійовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів удаваними та зобов`язання повернути борговий документ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 09 листопада 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, який згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 листопада 2016 року була передана для розгляду судді Ткаченко Н.В. У березні 2017 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів удаваними та зобов`язання повернути борговий документ. У подальшому 21 липня 2017 року первісна позовна заява була уточнена позивачем. Постановлялися різні ухвали.

Ухвалою суді ОСОБА_5 від 01 квітня 2019 року по цій справі заявлено самовідвід.

Згідно встановленого законом порядку справу було розподілено автоматизованою системою документообігу суду для розгляду судді Антонюку О.А.

02 квітня 2019 року від судді Дніпровського апеляційного суду Каратаєвої Л.О. надіслано лист з проханням направити до апеляційного суду справу для розгляду апеляційної скарги, що надійшла до апеляційного суду.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 04 квітня 2019 року звернувся до суду з заявою про відвід судді Антонюка О.А. Ухвалою від 16 вересня 2019 року відвід було визнано необгрунтованим, а 17 вересня 2019 року в задоволенні заяви про відвід було відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року залишено без змін ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2019 року.

27 травня 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знову звернулися до суду з заявою про відвід судді Антонюка О.А. з посиланням на ч. 1 ст. 36 ЦПК України і просили його задовольнити.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною 3 статті 40 ЦПК України визначено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Перевіривши матеріали справи № 201/9229/19 та заяву про відвід судді, суд приходить до наступних висновків.

Раніше винесені рішення та ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді Антонюка О.А. мали місце при вирішенні конкретних цивільних справу відповідності до норм ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

З матеріалів справи витікає, що одну й ту ж саму справу суддя не розглядав і не розглядає, це не новий розгляд справи після скасування попереднього рішення під головуванням цього чи іншого судді, це не розгляд справи після скасування ухвали про закриття провадження в справі під головуванням цього судді, справа по суті не вирішена.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Положеннями ст. 37 ЦПК України визначено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Посилання заявника на п. 4 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 37 ЦПК України нічим не підтверджені і не обґрунтовані, оскільки розподіл судових справ та матеріалів за вказаними вище критеріями регулюється Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішеннями Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 та зборами суддів відповідного суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2019 року справу для розгляду справи було визначено суддю Антонюку О.А., а тому вище зазначені посилання, що було порушено порядок визначення судді для розгляду справи є безпідставними та не підтверджено належними та допустимими доказами і гуртуються лише на припущеннях.

Дії судді відповідають вимогам цивільно-процесуального закону, об`єктивних даних про сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не надано, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. 33, 36, 37 ЦПК України) для задоволення відводу немає. Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

З огляду на означене, суд вважає, що заявлений відвід головуючому судді по цій справі є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 33, 36, 37, 40, 258, 260, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні заявленого ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка Олександра Андрійовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів удаваними та зобов`язання повернути борговий документ відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя