ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/48/20Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/817/778/20 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 305010900
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Парандюк Т. С., Сташків Б. І.,

секретаря - Костів Х.Ю.,

сторін - представника заявника ОСОБА_1 - адвоката

Фльорківа О.В., представника позивача

ОСОБА_2 - адвоката Чернецького В.І.,

розглядаючи у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року, постановлену суддею Лисюк І.О. в справі № 596/48/20 за заявою ОСОБА_1 про розподіл судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив стягнути з позивача в його користь судові витрати, пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи в розмірі 3 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. В обґрунтування поданої заяви посилався на те, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про залишення його позову в справі № 596/48/20 без розгляду, однак ним, як відповідачем за даним позовом були понесені ряд витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, необґрунтованою, прийнятою з неповним з`ясуванням обставин справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та винести нову, якою заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неврахування й ненадання належної правової оцінки тій обставині, що його витрати на правову допомогу та на проведення експертизи були зумовлені саме необґрунтованими діями позивача, пов`язаними з заявленням останнім до нього, як до неналежного відповідача, безпідставних позовів, що ґрунтуються на неналежних, недопустимих і недостовірних доказах, які в кінцевому рахунку були залишені судом без розгляду за заявою ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що будучи людиною похилого віку (66 років, пенсіонером) та не володіючи знаннями в галузі юриспруденції , отримавши позовну заяву ОСОБА_3 про відшкодування завданої в ДТП шкоди, де був вказаний відповідачем, змушений був звернутися за правовою допомогою та укласти договір з адвокатом на представництво інтересів у суді.

Вказує, що саме на виконання умов договору, адвокатом Фльорківим О.В. було надано попередню досудову консультацію, вивчено документи, проведено аналіз законодавства щодо предмета спору, підготовлено та подано відзив на позовну заяву від 13.01.2020 року, отримано інформацію з державних реєстрів, підготовлено та подано адвокатські запити, зібрано докази, складено та подано заяву про укладення договору на проведення судової автотехнічної експертизи, взято участь у підготовчому судовому засіданні. При цьому підставами, з яких позов ним у відзиві заперечувався було те, що позовні вимоги не ґрунтувалися на вимогах закону; він не є особою, яка повинна відповідати за даним позовом, оскільки відповідальність застрахована за двома договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в ПАТ "НАСК "Оранта"; розмір майнової шкоди, заявленої позивачем до стягнення є необґрунтованим належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. А тому, на обґрунтування заперечень, вказаних письмовому відзиві, ним і був долучений складений 21.04.2020 року судовим експертом Мазуром М.С. висновок № 214/20 судової автотехнічної експертизи (виконаний на заяву адвоката Фльорківа О.В. згідно укладеного договору).

Також, зазначає, що в зв`язку зі зміною позивачем після отримання його відзиву підстав і предмета позову та зверненням до суду 26.05.2020 року з новою позовною заявою, його адвокатом 02.04.2020 року подано інший відзив на новий позов, у якому підставою заперечень зазначалося незаконність, необгрутованість та недоведеність позовних вимог і заявлення їх з порушенням норм процесуального права. Додатковими доказами спростовувались твердження позивача в частині продажу ним автомобіля.

Вважає, що саме інформація, викладена ним у відзивах і долучені до них докази призвели до звернення позивача до суду з заявою про залишення позову без розгляду, в зв`язку з чим понесені ним витрати на правову допомогу та проведення експертизи є такими, що зумовлені необґрунтованими діями позивача, а тому підлягали стягненню з урахуванням вимог ст.ст. 137, 139 ч. 6, 142 ч.ч. 3, 5 ЦПК України.

З урахуванням того, що судом першої інстанції не встановлено зловживання з його боку процесуальними правами та виникнення спору внаслідок його (відповідача) неправомірних дій вважає безпідставним посилання суду в оскаржуваній ухвалі, як на підставу відмови у стягнення судових витрат в його користь, на ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Також, безпідставним вважає висновок суду про відмову в його заяві й з посиланням на те, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, оскільки вказані норми Конституції є загальними, з їх аналізу не вбачається право людини та громадянина звертатися до суду з необґрунтованим позовом, в той час як стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й має спонукати іншу сторону утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, про що наголошувалось і Верховним судом у своїх постановах від 05.09.2019 року в справі 826/841/17, від 24.10.2019 року в справі № 820/4280/17, від 25.10.2019 року в справі № 826/13270/16.

У своєму відзиві ОСОБА_2 відносно задоволення апеляційної скарги заперечує. Вказує, що наявність двох договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на автомобіль і причіп) не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за заподіяні в ДТП збитки, оскільки в даному випадку діє лише один поліс.

Звертає увагу, що висновок експерта Мазура М.С. від 21.04.2020 року № 214/20 складений через місяць після постанови Тернопільського апеляційного суду від 20 березня 2020 року про залишення без змін постанови Гусятинського районного суду від 30 вересня 2019 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Тому вважає, що даний висновок автотехнічної експертизи не несе жодної доказової інформації в справі про стягнення збитків.

Наголошує, що не звертався до суду з надуманим позовом, оскільки відповідна судова практика, що передбачала вільну реалізацію особою свого права на пред`явлення позову безпосередньо до особи, винної у ДТП існувала та підтверджується постановою Верховного Суду від 20.01.2016 року в справі № 6-2808цс15.

Крім цього, вказує, що ОСОБА_1 винен у заподіянні йому матеріальної шкоди поза межами ліміту відповідальності страховика, а також - у заподіянні моральної шкоди, не зважаючи на наявність двох посісів обов`язкового страхування.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Фльорків О.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній. Додатково пояснив, що підставами визнання витрат відповідача, пов`язаних з розглядом справи, яка за заявою позивача ОСОБА_2 залишена судом без розгляду, необґрунтованими, на його думку, є звернення з позовом безпосередньо до особи, якою завдано шкоду, а не до страховика; обман ОСОБА_2 з приводу відчуження ним транспортного засобу, що вплинуло на визначення розміру майнової шкоди експертом, яким за його заявою проводилася відповідна експертиза; необґрунтований розмір заявлених вимог у позові, що залишений судом без розгляду; факт звернення з іншим позовом (до страховика) відразу після отримання відзиву, в якому викладена позиція відповідача щодо особи, яка відповідно до вимог закону відповідає за заподіяння шкоди.

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Чернецький В.І. апеляційної скарги не визнали з мотивів, викладених у письмовому відзиві, вважають оскаржувану ухвалу такою, що відповідає вимогам закону. Додатково пояснили, що залишення без розгляду заявленого до ОСОБА_1 позову та пред`явлення в подальшому позову до страховика не позбавляє права позивача ОСОБА_2 повторного звернення до суду з вимогами до відповідача ОСОБА_1 , на якого законом покладено обов`язок відшкодувати різницю завданої з його вини шкоди у ДТП. В даний час на розгляді Гусятинського районного суду знаходиться інший позов, заявлений ОСОБА_2 до страхової компанії, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, де ОСОБА_1 позивачем залучено до участі в справі, як третю особу, оскільки розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Будучи третьою особою, ОСОБА_1 в іншій справі використовує отримані ним докази (висновок експерта), вартість проведення якого просить стягнути, як необгрунтовані судові витрати в справі, яка залишена судом без розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та матеріали справи в межах предмету судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на розгляді Гусятинського районного суду перебував позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" про відшкодування завданої в ДТП шкоди (т. 1 а.с. 2-4, 100-103).

До початку розгляду справи по суті позивач ОСОБА_2 подав заяву про залишення даного позову без розгляду (а.с. 145).

Ухвалою суду від 16 червня 2020 року за наслідками підготовчого засідання, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (т. 1 а.с. 147).

На підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом вищевказаної справи відповідачем ОСОБА_1 надано надано оригінали (для огляду) і належним чином завірені копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2020 року, Додатку № 1 від 10.02.2020 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2020 року, Акту № 1 від 16.06.2020 р. обсягу наданої правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги 10.02.2020 року, квитанції про сплату гонорару за договором про надання правничої (правової) допомоги від 10.02.2020 року (т. 1 а.с.153-157, 176-186).

В ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що на виконання укладеного 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 із Адвокатським об`єднанням «СИЛА ПРАВА» договору про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Фльорківим О.В.: 19.02.2020 року підготовлено та подано відзив на позовну заяву від 13.01.2020 року, копію якого 14.02.20202 року надіслано позивачу (т. 1 а.с 57-62), а 10.06.2020 року - відзив на позовну заяву від 02.04.2020 року, копію якого 09.06.2020 року надіслано позивачу (т. 1 а.с. 136, 138-144); отримано інформацію з державного реєстру МВС України щодо власника транспортного засобу (т. 1 а.с. 82); підготовлено та подано адвокатський запит в МТСБУ (т. 1 а.с. 90); надано попередню (досудову) консультацію ОСОБА_1 ; складено та подано 26.03.2020 року заяву про укладення договору на проведення судової автотехнічної експертизи, в якій сформульовано запитання експерту, викладено необхідні для проведення експертизи вихідні дані, пояснення водіїв (т. 1 а.с. 113-114); взято участь у підготовчому засіданні по даній справі 26.05.2020 року (т. 1 а.с. 127-128).

21 квітня 2020 року судовим експертом Мазуром М.С. згідно договору з адвокатом Фльорківим О.В. складено відповідний висновок судової автотехнічної експертизи № 214/20, копію якого додано до матеріалів справи (т. 1 а.с. 116-118).

02.04.2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про залучення в справі за його позовом до ОСОБА_1 співвідповідача - ПАТ "НАСК "Оранта", виклавши позовну заяву в новій редакції. Прохальна частина якої містила вимоги про стягнення з ПАТ "НАСК "Оранта" в його користь 99490,00 грн матеріальної шкоди (в межах ліміту відповідальності страховика, що складав 100 000 грн за вирахуванням франшизи) та моральної в сумі 1 000 грн, а також - вимоги про стягнення з ОСОБА_1 70 190, 00 грн матеріальної шкоди та 5 000 грн моральної шкоди, завданих у ДТП, що мала місце з вини останнього (т. 1 а.с. 99-103).

26.05.2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою в даній справі про відмову від заявлених 14.01.2020 року позовних вимог і про прийняття до розгляду його позову від 02.04.2020 року (т. 1 а.с. 126).

Протокольною ухвалою Гусятинського районного суду від 26.05.2020 року (17:04:39 год запису судового засідання технічним комплексом "Акорд" згідно протоколу судового засідання від 26.05.2020 року) прийнято відмову ОСОБА_2 від первісного позову та одночасно прийнято до розгляду позовну заяву, викладену в новій редакції від 02.04.2020 року (т. 1 а.с. 128 на звор.).

Ухвалою Гусятинського районного суду від 26 травня 2020 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_2 про залучення до участі в справі співвідповідача ПАТ "НАСК "Оранта" (т. 1 а.с.129-130).

15.06.2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Гусятинського районного суду з заявою про залишення його позову без розгляду (а.с. 145), з приводу якої й була постановлена відповідна ухвала 16.06.2020 року (т. 1 а.с. 147).

Також 16.06.2020 року на розгляд Гусятинського районного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП, що надійшов до суду 13.01.2020 року та одночасно - заява щодо розподілу судових витрат при прийнятті рішення по суті спору, закритті провадження у справі або залишенні позову без розгляду.

Окрема процесуальна ухвала з приводу вказаної заяви (щодо вирішення питання про закриття провадження у справі) судом першої інстанції не приймалася.

Крім цього, як встановлено з пояснень представників сторін, і що підтверджується відповідними доказами, з серпня 2020 року на розгляді Гусятинського районного суду перебуває позов ОСОБА_2 до ПАТ "СК "Уніка", треті особи на стороні відповідача ОСОБА_1 , ПАТ "НАСК "Оранта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП, у якій 10 серпня 2020 року судом відкрито провадження.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, розмір шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу позивач ОСОБА_2 визначає в сумі 148 179,04 грн, частину якої (в межах ліміту відповідальності страховика за вирахуванням суми франшизи), а саме 99 490 грн просить стягнути з ПАТ "СК "Уніка" на підставі відповідного Положення, яким врегульовано питання прямого врегулювання збитків між страховиками потерпілої та винної у ДТП осіб.

Згідно вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Поняття "необґрунтовані дії позивача" процесуальним законом не визначено.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 38 своєї Постанови від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Крім цього, частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Перелік дій, які суд вправі визнати зловживанням процесуальними правами, встановлений ч. 1 ст. 44 ЦПК України й такми є, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного і того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самимх підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи, як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі в справі (ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що залишення позову без розгляду не підпадає під поняття "необгрунтовані дії позивача", оскільки таке право є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК, що не містить обмежень у його реалізації, а також - з того, що право на звернення до суду з позовом, як таке, що гарантоване ст.ст. 55, 124 Конституції України є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а відтак, з урахуванням недоведеності відповідачем факту необґрунтованості дій позивача - відсутні підстави для стягнення з останнього, понесених відповідачем судових витрат у зв`язку з розглядом справи в заявленій сумі, що складає 12 000 грн. - витрати на правову допомогу та 3 000 грн., сплачених за проведення експертизи.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що відповідають вимогам закону та зроблені на підставі наявних у справі доказів.

Так, з урахуванням того, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про необґрунтованість дій ОСОБА_2 , який звернувся з заявою про залишення його позову без розгляду, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції в частині відсутності правових підстав для стягнення понесених відповідачем судових витрат з позивача такими, що ґрунтуються на матеріалах справи, відповідають положеннями норм процесуального права.

Такі висновки повністю узгоджуються й з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 вересня 2018 року за результатами розгляду справи № 148/312/16-ц, з якої вбачається, що звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині ненадання судом належної правової оцінки ряду обставин, що, на його думку, свідчать про звернення позивача до нього з необґрунтованим позовом, а саме - зміні позивачем після отримання його (відповідача) першого відзиву позовних вимог та залучення до участі в справі співвідповідача - страховика та звернення з заявою про залишення позову без розгляду після отримання відзиву на змінені позовні вимоги, а також - тій обставині, що і понесені ним витрати на правову допомогу, і витрати на проведення експертизи зумовлені саме фактом звернення ОСОБА_2 до нього з необґрунтованим та безпідставним позовом колегія суддів відхиляє, як такі, що спростовуються підставами заявленого ОСОБА_2 уточненого в подальшому позову, з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за матеріальну шкоду, розмір якої не охоплюється полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та за моральну шкоду, розмір якої, перевищує встановлений законом, що підлягає відшкодуванню страховиком, що свідчить про те, що ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом вважаючи, що матеріальної та моральної шкоди йому завдано, в тому числі, й відповідачем ОСОБА_1 .

Більше того, залишення позову без розгляду й звернення в подальшому до суду з іншим позовом - до страхової компанії "Уніка" в порядку відшкодування шкоди на підставі відповідного Положення, яким врегульовано питання прямого врегулювання збитків між страховиками потерпілої та винної у ДТП осіб, на думку колегії суддів, також не є доказом необґрунтованості дій позивача, пов`язаних з залишенням первісного позову без розгляду, оскільки і в справі № 596/1066/20, викладаючи зміст позовної заяви, позивач ОСОБА_2 посилається на заподіяння йому матеріальної шкоди в сумі 148 179, 04 грн, що перевищує ліміт відповідальності страховика, а факт залучення до участі в даній справі як третьої особи ОСОБА_1 свідчить, що вказане рішення може вплинути на права останнього, звернення в подальшому з позовом до якого в частині відшкодування різниці між заподіяною шкодою та сумою страхового відшкодування, що може бути стягнуто судом, ОСОБА_2 в зв`язку з залишенням його попереднього позову без розгляду не позбавлений, в той час як ОСОБА_4 вправі використовувати здобуті в ході розгляду справи № 596/48/20 докази (висновок експерта, заперечення викладені у відзивах тощо) для захисту своїх прав і при розгляді справи № 596/1066/20, що фактично має місце, оскільки, як не заперечили сторони в ході розгляду даної справи третьою особою ОСОБА_1 долучалися докази на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу та на проведення експертизи.

Відхиляє колегія суддів і доводи апеляційної скарги в частині, що саме інформація, викладена у відзивах відповідача та долучені до них докази призвели до звернення позивача до суду з заявою про залишення позову без розгляду, в зв`язку з чим понесені ним витрати на правову допомогу та проведення експертизи є такими, що зумовлені необґрунтованими діями позивача, оскільки залишення позову без розгляду в справі № 596/48/20 не позбавляє позивача ОСОБА_2 повторного звернення до суду з таким самим позовом до відповідача ОСОБА_1 , а саме - про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП в розмірі, що не охоплюється договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Такими, що підлягають відхиленню є, на думку колегії суддів, і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині посилання суду, як на підставу відмови у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, і на ч. 9 ст. 141 ЦПК України, оскільки посилання на вказану статтю закону в оскаржуваній ухвалі має місце в зв`язку з тим, що судом першої інстанції не встановлено необґрунтованості дій позивача, а не навпаки (встановлено зловживання процесуальними правами з боку відповідача, як помилково вважає останній).

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині необґрунтованості заявленого позивачем розміру майнової шкоди належними та достатніми доказами, наслідком чого, на думку відповідача, є залишення позову без розгляду, то вказана обставина, як така, що підлягає перевірці судом лише за умови прийняття рішення по суті спору, не може бути вважатися достатнім доказом звернення позивача з необґрунтованим позовом.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2, 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 16 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді