печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 лютого 2020 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Диба І.Б.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Міснянко Сергій Миколайович до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Міснянко С.М. звернувся в суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 13 січня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 відбувалося залиття вищевказаної квартири з квартири АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу. Причиною залиття стало аварійне руйнування радіатора батареї опалення в квартирі відповідача через самовільне перекриття мешканцями квартири відповідача циркуляції теплоносія гарячої води, внаслідок чого квартира позивача зазначала значних пошкоджень.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 452 111 грн майнової шкоди, що завдана внаслідок залиття квартири позивача з вини відповідача та судові витрати.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 січня 2003 року. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 в цьому ж будинку на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 2003 року.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акта встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Встановлено, що 13 січня 2019 року відбулось залиття квартири, що належить позивачу.

14 січня 2019 року комісією у складі керуючого справами ОСББ «Кропивницького 10» Додика М. М., сантехніка цього ОСББ Костенка В. І. та позивача складено акт про залиття квартири позивача із зазначенням пошкоджень та акт № 1 про обстеження систем опалення і водопостачання квартир АДРЕСА_2 ( 10 поверх). Комісією встановлено факт залиття квартири НОМЕР_2 13 січня 2019 року. Причиною залиття стало аварійне руйнування через повне заморожування з наступним відтаюванням радіатору опалення, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 , що належить відповідачу. Зазначене руйнування радіатору опалення сталося внаслідок його періодичного заморожування та відтаювання через самовільне перекриття власником (мешканцями) квартири АДРЕСА_2 циркуляції теплоносія (гарячої води) у системі опалення квартири за відсутності теплого воздухообміну між приміщеннями квартири.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщенням житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету міністрів від 24 січня 2009 року № 45, власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані забезпечувати збереження сантехнічного обладнання та при появі несправностей вжити заходів їх усунення власними силами.

Відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження від 02 квітня 2019 року №ED-1702-1-1253.19 розмір майнової шкоди, внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 445 811 грн.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України, у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач.

Оскільки відповідачем не спростовано обставин, на які посилається позивач та не спростовано вину, суд приходить до висновку про порушення прав позивачів з боку відповідача та стягнення з нього суми заподіяних збитків 445 811 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року).

Таким чином, враховуючи викладене, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві щодо відшкодування майнової шкоди, а стороною відповідача вони не спростовані, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача також понесені позивачами судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат, понесених за проведення експертного дослідження.

На підставі викладеного, керуючись статтями , статтями 12, 19, 81, 82, 89, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 22, 322, 1166 ЦК України, суд,

В И Р ІШ И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 445 811 грн у відшкодування майнової шкоди, 4 521 грн судового збору та 6300 грн витрат за проведення експертного дослідження.

Заочне рішення може бути переглянуто Печерським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Печерського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Печерський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 .

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2020 року.

Суддя О.Л. Бусик