провадження № 2/389/655/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

представників позивача Гусева Д.С.

Коновалова ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Знам`янка Кіровоградської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс»до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агропроменерго», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт», ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за договором факторингу, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Факторинг Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою, вимоги за якою змінював та збільшував в процесі розгляду справи, та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором факторингу № 220113 від 22 січня 2013 року 2533499,56 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 22 січня 2013 року між ПСП «Агропроменерго» та ТОВ «факторинг Фінанс» укладено договір факторингу № 220113 на виконання якого фактор здійснив факторингове фінансування клієнта під відступлення права вимоги. Разом з цим, 22 січня 2013 року між Фактором та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 220113/П1, з ОСОБА_5 укладено договір поруки № 220113/П2, з ОСОБА_2 укладено договір поруки № 220113/П3, з ТОВ «Зерностандарт» укладено договір поруки № 220113/П4, за якими поручителі зобов`язались перед Фактором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання клієнтом зобов`язань передбачених договором факторингу № 220113 від 22.01.2013. 05 серпня 2014 року внесено зміни в договір факторингу та договори поруки, якими встановлено графік погашення заборгованості за надане фінансування. Проте клієнт не виконав своїх зобов`язань по сплаті заборгованості, яка складає разом з нарахованими відсотками, штрафом та пенею 2533499,56 грн., позивачем надіслано претензію клієнту та поручителям з вимогою погасити заборгованість, проте останні своїх зобов`язань не виконали.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні просить закрити провадження по справі, в зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як основним відповідачем по справі являється юридична особа ПСП «Агропроменерго» яка й отримувала кошти від позивача та укладала договір факторингу.

Представник позивача в судовому засіданні просить задовольнити вимоги позову в повному обсязі. Заперечив щодо закриття провадження у справі мотивуваши тим, що поручителі за договором факторингу являються фізичні особи, а позови до фізичних осіб пред`являються в порядку Цивільно процесуального кодексу.

Розглянувши клопотання представника відповідача та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2013 року між двома юридичними особами ТОВ «Факторинг Фінанс» та ПСП «Агропроменерго» укладено договір факторингу №220113, предметом якого є здійснення ТОВ «Факторинг Фінанс» факторингу дебіторської заборгованості ПСП «Агропроменерго» по відношенню до третіх осіб.

З метою забезпечення виконання ПСП «Агропроменерго» зобов`язання за договором факторингу №220113 від 22 січня 2013 року, між ТОВ «Факторинг Фінанс», ПСП «Агропроменерго» та фізичною особою ОСОБА_2 як поручителем, 22 січня 2013 року укладено договір поруки №220113/П3, між ТОВ «Факторинг Фінанс», ПСП «Агропроменерго» та фізичною особою ОСОБА_4 як поручителем, між ТОВ «Факторинг Фінанс», ПСП «Агропроменерго» укладено договір поруки №220113/П1. з ОСОБА_5 № 220113/П2 .

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

За змістом п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, у спірних правовідносинах між позивачем та відповідачами наявний спір щодо правочину, укладеного між двома юридичними особами та правочинів, укладених для виконання зобов`язання за договором факторингу, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. У відповідності до п.9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції , провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Положення п.1 ч.1 ст.20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Викладена вище позизія стосовно юрисдикції спору зазначена у Постанові Верховного суду від 13.03.2018 р. у справі № 415/2542/15-ц,

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене та враховуючи суб`єктний склад, те, що спір між сторонами виник щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а клопотання представника відповідача задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір в сумі 16559,76 грн., однак провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з тим, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому сплачену суму судового збору слід повернути позивачу. За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю з підставі передбачених ст.255 ч.1п.1 ЦПК України у зв`язку з належністю спору до розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України,у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.10 ст.158 ЦПК України у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 141,142,158,255,260 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс»до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агропроменерго», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт», ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за договором факторингу № 220113 від 22 січня 2013 року 2533499,56 грн - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесений до компетенції господарського суду.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» судовий збір в сумі 16559 (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн.76 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення від 18 липня 2017 року №45 у ПАТ «Кредобанк».

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2018 року про накладення арешту на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа: АДРЕСА_2 . 8, житлова площа: 34.1, номер запису №1144 в книзі: 8, реєстраційний номер майна: 32006442 та належить ОСОБА_4 та накладення арешту на автомобіль Renault Duster 1.6, легковий універсал-В, колір чорний, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 та належить ОСОБА_2 (ЄУН 389/1800/17, провадження 2-з/389/4/18).

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області В.В.Український