П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Київ

Справа № 22-2546 Головуючий у1-й інстанції - Мазка Н. Б.

Унікальний № 370/2687/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

у с т а н о в и л а:

У грудні 2017 року представник ТОВ «Європа-Транс ЛТД» пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, в якому просив стягнути з відповідача нанесені збитки у розмірі 57 761 грн 54 коп. та судовий збір у сумі 577 грн 62 коп.(а.с.1-3).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач перебував у трудових відносинах із позивачем. 22 липня 2015 року ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків о 22 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Чоп Макарівського району Київської області скоїв ДТП. Керуючи автомобілем «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на підставі свідоцтва про право власності, зіткнувся із автомобілем «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_2 , який є власником даного авто. Зазначена ДТП мала місце з вини ОСОБА_1 . В результаті даного зіткнення автомобілі отримали технічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 підтверджується постановою Макарівського районного суду Київської області від 28 вересня 2015 року за вчинене адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП як порушення ПДР.

30 листопада 2016 року Шевченківським районним судом міста Києва винесено рішення про стягнення з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 57 761 грн 54 коп. та судового збору у розмірі 577 грн 62 коп.

На дату подання позовної заяви до суду товариством «Європа-Транс ЛТД» ця сума на користь потерпілого ОСОБА_2 сплачена в повному обсязі платіжнимдорученням № 116 від 14 лютого 2017 року.

Відповідно до наказу № 80/01/К від 03 грудня 2016 року ОСОБА_1 звільнений з роботи по ст. 38 КЗпП, за власним бажанням.

Відповідач відшкодувати заподіяну шкоду в порядку регресу добровільно відмовився.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року в задовленні позову ТОВ «Європа-Транс ЛТД» відмовлено за безпідставністю заявленого позову.

Не погодившись з рішенням суду, представник ТОВ «Європа-Транс ЛТД», адвокат Нечіпайло Р. С., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Європа-Транс ЛТД» задовольнити у повному обсязі (а.с. 122-126).

У своему відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Ганенко Р. А., вказує, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Відповідно до законодавства працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, однак наявні у матеріалах справи докази не містять відомостей щодо середньомісячного заробітку відповідача, що позбавляє можливості перевірити відповідність розміру заялених позовних вимог. Зазаначає, що наявні в матеріалах справи копії договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01 грудня 2014 року, укладених між сторонами, не дають підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої третім особам. Також вказав, що станом на день складання відзиву фактичний розмір понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу складає 1 500 грн.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задовлення.

При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.

Відповідно наказу (розпорядження) №34/02/к від 01 грудня 2014 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 з 01 грудня 2014 року прийнято на роботу до автомобільної колони № 1 Центрального АТП ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на посаду експедитора за сумісництвом (а.с.5).

Відповідно до наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу №34/01/к-01657 від 01 грудня 2014 року, виданого ТОВ «Європа-Транс ЛТД», ОСОБА_1 з 01 грудня 2014 року переведений на посаду водія автотранспортних засобів (вантажного автомобіля) автомобільної колони №1 Київського АТП (а.с.6).

Згідно подорожнього листа№ КУ072201 від 22липня 2015 року, виданого ТОВ «Європа-Транс ЛТД», ОСОБА_1 був водієм автомобіля MAN державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно наказу № 80/01/к-01657 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), виданого ТОВ «Європа-Транс ЛТД», ОСОБА_1 звільнений 01 грудня 2015 року з посади водія автотранспортних засобів (вантажного автомобіля) автомобільної колони № 1 Центрального АТП за власним бажанням (а.с.8).

Згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01 грудня 2014 року, укладеного між ТОВ «Європа-Транс ЛТД» та ОСОБА_1 , останній, який займає посаду водія АТЗ прийняв на себе повну матеріальну відповідальність як за всі передані йому в установленому підприємством порядку матеріальні цінності та грошові засоби згідно з інвентаризаційними описами на день підписання цього договору, так і за всі ті, що будуть надходити йому протягом усього терміну дії цього договору (а.с.9).

Згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01 грудня 2014 року, укладеного між ТОВ «Європа-Транс ЛТД» та ОСОБА_1 , останній, який займає посаду експедитора прийняв на себе повну матеріальну відповідальність як за всі передані йому в установленому підприємством порядку матеріальні цінності та грошові засоби згідно з інвентаризаційними описами на день підписання цього договору, так і за всі ті, що будуть надходити йому протягом усього терміну дії цього договору (а.с.10).

Відповідно платіжного доручення № 116 від 14 лютого 2017 року, ТОВ «Європа-Транс ЛТД» перерахувало Друзю В. П. 58 339 грн 16 коп., призначення платежу - оплата грошових коштів на виконання рішення Шевченківського районного суду по справі № 761/10737/16-ц від 30 листопада 2016 року (а.с.11).

Згідно постанови Макарівського районного суду Київської області від 28 вересня 2015 року по справі № 370/1913/15-п ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а.с.12).

Відповідно рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року у справі № 761/10737/16-ц, з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» стягнуто на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 57 761 грн 54 коп. та судовий збір у розмірі 577 грн 62 коп. (а.с.13-16).

За встановлених обставин, відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Європа-Транс ЛТД», районний суд виходив із того, що позивачем не надано розрахунку середньомісячного заробітку відповідача, суд позбавлений можливості перевірити відповідність розміру заявлених позовних вимог. Шкода, яка була завдана третій особі ОСОБА_2 у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля, не пов`язана із незабезпеченням ОСОБА_1 з його вини збереження ввірених йому ТОВ «Європа-Транс ЛТД» матеріальних цінностей та/чи виявлення нестачі переданих йому під звіт матеріальних цінностей, грошових засобів більше встановлених норм, зниження якості або псування з його вини товарів/послуг, тому на нього у даному випадку не може бути покладена повна матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні службових обов`язків водія.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.91-93).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

За приписами ст. 134 КЗпП Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Відповідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У даній справі з п. п. 2, 4 договору про повну матеріальну відповідальність від 01 грудня 2014 грудня, укладеного між ТОВ «Європа-Транс ЛТД» та ОСОБА_1 убачається, що ОСОБА_1 зобов`язався відшкодувати шкоду у випадку незабезпечення зі своєї вини збереження ввірених йому матеріальних цинностей, виявлених нестачі переданих йому під звіт матеріальних цінностей, грошових засобів більше встановлених норм, зниження якості або псування з його вини товарів/матеріалів.

Зі змісту позовної заяви ТОВ «Європа-Транс ЛТД» убачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення в порядку регресу шкоди, яка завдана з вини ОСОБА_1 третім особам, а саме ОСОБА_2 та полягає у пошкодженні належного останньому на праві власності автомобіля «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Натомість завдана шкода не пов`язана із забезпеченням ОСОБА_1 збереження ввірених йому ТОВ «Європа-Транс ЛТД» матеріальних цінностей, виявлення нестачі переданих йому під звіт матеріальних цінностей, грошових засобів більше вставнолених норм, зниження якості або псування з його вини товарів/матеріалів.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ТОВ «Європа-Транс ЛТД» та підстави для спростування таких висновків відсутні.

Тому доводи апеляційної скарги позивача про те, що районний суд не дав належної оцінки договору про повну матеріальну відповідальність, який був укладений з відповідачем, та подорожньому листу № КУ 072201, відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Позивач помилково ототожнив відповідальність за ввірені матеріальні цінності (відзвітний вантаж, який перевозиться водієм) із відповідальністю за пошкодження майна третіх осіб унаслідок дорожньо-транспортної пригоди при виконанні трудових обов`язків водія.

За вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач був підданий адміністративному покаранню у вигляді штрафу, тому положення п.3 ч.1 ст. 134 КЗпП України також не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Аргументи апеляційної скарги позивача про те, що ТОВ «Європа-Транс ЛТД» після відшкодування у повному обсязі матеріальної шкоди ОСОБА_2 , заподіяної правцівником товариства - ОСОБА_1 , має право регресної вимоги до відповідача як до особи, що заподіяла шкоду, безумовно є слушними.

Однак у цій частині районний суд обгрунтовано вказав, що у даних правовідносинах відповідальність ОСОБА_1 за заподіяну ним шкоду обмежується розміром його середнього місячного заробітку. Оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження розміру середнього місячного заробітку відповідача, а доказування у цивільних справах не може грунтуватися на припущеннях, районний суд обгрунтовано не знайшов підстав для задоволення позову.

Оспорюючи висновки районного суду, ТОВ «Європа-Транс ЛТД» не надав апеляційному суду до поданої ним апеляційної скарги доказів на підтвердження розміру середнього місячного заробітку відповідача, а наполягає на повній матеріальній відповідальності ОСОБА_1 .

Водночас відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

На стадії апеляційного розгляду справи представником ОСОБА_1 , адвокатом Ганенком Р. А., було надано відзив на апеляційну скаргу, який містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно із ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно ч.ч. 1, 2, п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У відзиві на апеляційну скаргу вказано, що на день склаладння цього відзиву розмір понесений судових витрат на професійну правничу допомогу складає 1 500 грн. Провесійна правнича допомога полягає у аналізі змісту апеляційної скарги ТОВ «Європа-Транс ЛТД», підготовці відзиву на цю скаргу та надсилання його до суду та іншим учасникам справи.

На підтвердження вказаних обставин до відзиву додано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 08 липня 2019 року № 08/07; копію акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги № 01/20 від 10 січня 2020 року; рахунок АБ «Романа Ганенка» від 10 січня 2020 року № 01/20; квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» від 10 січня 2020 року № 0.2.1 про сплату 1 500 грн. за правову допомогу; інформацію з Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката Ганенка Романа Андрійовича (отримано з відкритих джерел за посиланням в мережі Інтернет https://erau.iinba.org.ua/profile/26881); копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит від 30 травня 2018 року за № ; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 22 грудня 2010 року № 4380/10; оригінал ордера серія АІ №1018874; докази надсилання відзиву з додатками іншим учасникам справи.

За таких обставин, залишаючи апеляційну скаргу позивача без задоволення, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на користь відповідача 1 500 грн на відшкодування понесених ним у зв`язку з поданням апеляційної скарги судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» (Код , юридична адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Промислова, буд. 29, кв. 20) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (одну тисячу п`ятсот) грн на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома