№ 637/869/20
№ 2/637/266/20
РІШЕННЯ

Іменем України

5 листопада 2020 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом ,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Як підставу зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті спадкодавця разом з ним проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_2 , та вона, донька померлого. Звернувшись до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. З метою реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до державного реєстратора Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області, однак отримала офіційну відмову. Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований спадкодавцем ОСОБА_3 , де постійно проживав та був зареєстрованим господар ОСОБА_3 з сім`єю: дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_1 та онуком ОСОБА_4 .. За життя ОСОБА_3 не зареєстрував право власності на житловий будинок та не отримав документ, який посвідчує право власності на нерухоме майно. Вказує, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги за законом є вона ОСОБА_1 , його донька, та дружина померлого ОСОБА_2 , оскільки спадкодавець заповіту не залишив. Заяви про відмову від спадщини не подавалися. На момент смерті ОСОБА_3 вона та ОСОБА_2 постійно проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем, отже фактично прийняли спадщину. Про неможливість зареєструвати право власності на житловий будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину вона дізналася у 2017 році, а тому не могла раніше звернутися до суду за захистом свого порушеного права, оскільки не знала про його порушення. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання позивач не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних доказів, позов підтримала, наполягає на його задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних доказів, позов визнала.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з`ясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с. 13).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).

На момент смерті ОСОБА_3 з ним проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 (а.с. 21).

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, проте отримала відмову.

Відповідно до п. 24 наказу Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законові; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась недієздатна особа або представник, який не має відповідних повноважень; угода, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, вказаним в її статуті чи положенні.

Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що порочать честь і гідність людини.

ОСОБА_1 зверталася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області із письмовою заявою від 15.03.2018 року, в якій просила викласти причини відмови в письмовій формі та надати роз`яснення щодо можливості отримати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 22, 23), однак письмову відповідь не отримала.

Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві.

З метою реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зверталася до державного реєстратора Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області, однак отримала офіційну відмову на підставі рішення № 36548833 від 10.08.2017 року (а.с. 25).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV однією з підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Згідно довідці Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 149 від 27.03.2018 року ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав та значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , та мав наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_2 , 1937 р.н.; донька ОСОБА_1 , 1960 р.н.; онук ОСОБА_4 , 1983 р.н. (а.с. 21).

За повідомленням Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 246 від 17.06.2016 року згідно даним погосподарських книг житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1960 році, в будинку проживала сім`я ОСОБА_7 , документи на будинок відсутні, ОСОБА_2 разом з донькою та онуком виписалися з будинку 12.03.2013 року (а.с. 18).

Згідно довідці Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 63 від 17.02.2017 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з службовими забудовами зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради № 3, особовий рахунок № НОМЕР_1 , головою господарства значиться ОСОБА_3 , земельна ділянка площею 0,59 га не приватизована, державний акт на право приватної власності не землю не виготовлявся, станом на 01.07.1990 року в будинку проживали: ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , 1937 р.н.; ОСОБА_1 , 1960 р.н.; ОСОБА_4 , 1983 р.н. (а.с. 19).

За повідомленням Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 531 від 28.09.2017 року згідно погосподарській книзі № 3 за № 01-0272-5 за 2016-2020 рр. в особистому користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка площею 0,71 га, в т.ч. 0,59 га, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

За інформацією КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» № 11 від 19.04.2018 року в архівних реєстраційних матеріалах підприємства станом на 31.12.2012 року нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване (а.с. 17).

Отже, за життя ОСОБА_3 не зареєстрував право власності на житловий будинок та не отримав документ, який посвідчує право власності на нерухоме майно.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 , його донька (а.с. 10, 11), та дружина померлого ОСОБА_2 (а.с. 12), відповідач по справі, оскільки спадкодавець заповіту не залишив. Заяви про відмову від спадщини спадкоємці не подавали.

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем (а.с. 21), отже фактично прийняли спадщину.

В зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, а вирішити питання в адміністративному порядку неможливо.

Через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину, в зв`язку з чим порушується право позивача на спадкування.

Про неможливість зареєструвати право власності на житловий будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину позивач дізналася у 2017 році, а тому не могла раніше звернутися до суду за захистом свого порушеного права, оскільки не знала про його порушення.

Згідно інформаційним довідкам зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкову справу не заведено, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкові договори відсутні, заповіти від імені померлого не посвідчувалися.

У відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач є донькою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 9), а також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, оскільки спадкодавець заповіту не залишив. Заяву про відмову від спадщини ОСОБА_1 не подавала. Інший спадкоємець першої черги за законом дружина спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 12) не заперечує проти задоволення позову (а.с. 45).

На даний час у позивача виникла необхідність у визнанні права власності на спадкове майно з метою подальшого використання за цільовим призначенням.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст.ст. 316, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 328, 1216, 1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України ,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с. Гетьманівка Шевченківського району Харківської області, з дня набрання рішенням суду законної сили право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити відповідачу.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

Н.І.Островська