Справа № 201/2356/19
Провадження № 2/201/955/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

26.02.2019р. ПрАТ «СК « Українська страхова група» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.№3-5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.03.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№26).

19.11.2019р. на адресу позивача був направлений відзив представника відповідачки та запропоновано подати відповідь на відзив, а також заяву про можливість заміни відповідача по справі на ПрАТ «СК «Уніка» і допит свідка, про що заявлено у відзиві представником відповідачки (а.с.№58).

Отримавши відзив (а.с.№59), представник позивача жодних заяв по суті, або клопотань суду не надав, у зв`язку з чим ухвалою суду від 10.02.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) в задоволенні клопотання представника відповідачки про заміну відповідача (а.с. № 34) було відмовлено.

Також ухвалою суду від 10.02.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачки про допит свідка (а.с. № 34) з огляду на положення ч.2 ст. 78 ЦПК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.01.2018р. між страховою компанією і ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0402-18-0003, предметом якого було страхування транспортного засобу «Suzuki Vitara S» державний номер № НОМЕР_1 . 25.06.2018р. сталося ДТП за участю автомобілів «Suzuki Vitara S» державний номер № НОМЕР_1 і «Toyota», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2018р. остання визнана виною у скоєнні ДТП. Після звернення ОСОБА_2 до позивача, останній здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 277 239грн. 71коп., з яких 264 841грн. 27коп. було перераховано на її рахунок, а 12 398грн. 44коп. зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», яка за заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу 23.08.2018р. виплатила 100 000грн. Позивач звертався до відповідачки із претензією про відшкодування шкоди, але відповідачка вимоги не виконала, у зв`язку з чим позивач просив стягнути суму невідшкодованого матеріального збитку 177 239грн. 71коп., разом із судовими витратами в сумі 1 921грн.

30.05.2019р. та 24.09.2019р. представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Обозний А.В. (діє на підставі ордеру від 24.04.2019р. серія ПТ № 048986 - а.с.№36 ) до суду надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування посилався на те, що розмір матеріального збитку має завищений характер та не відповідає дійсним пошкодженням транспортного засобу. Також представник відповідачки зазначив, що позивачем завищений обсяг ремонтних робіт, перелік пошкоджених частин, а також зазначена велика кількість ремонтних робіт та запчастин, які не мають ніякого відношення до пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП. Крім того, розмір збитків не підтверджено жодним належним доказом, а саме висновком судового експерта, тощо. Так, представник відповідачки зазначив, що у разі якщо ОСОБА_2 було придбано нові деталі на пошкоджений автомобіль, вона або позивач мали повідомити місцезнаходження старих з метою встановлення їх наявності та факту проведення їх заміни. Також, вважав, що за відшкодуванням завданих збитків позивач повинен був звернутися до страхової компанії, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідачки. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.№31-34, 44-47).

Крім того, в наданому відзиві представник відповідачки просив замінити неналежного відповідача і залучити до участі в справі відповідача ПрАТ «СК «Уніка», оскільки саме страхова компанія в межах суми страхового відшкодування мала виплатити суму страхового відшкодування (а.с.№34, 37).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення (а.с.№59). В позовній заяві представник позивача Гараніна О.Д. (діє на підставі довіреності від 24.04.2018р. - а.с.№22), просила справу розглядати без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.№5).

Правом надання відповіді на відзив позивач не скористався.

В наданій суду 10.02.2020р. заяві представник відповідачки - ОСОБА_3 просив проводити розгляд справи без участі відповідачки та її представника. Проти задоволення позову заперечував з підстав зазначених у відзиві.

Враховуючи положення ст. 223, до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

З огляду на те, що відповідачкою надано відзив щодо заявлених позовних вимог, підстав для винесення по справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у відповідності до положень ст.89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що 10.01.2018р. між ПрАТ «СК «Українська страхова група» і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-0402-18-00003, на підставі якого страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах договору страхову виплату.

Предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечить чинному законодавству, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем «Suzuki Vitara S», державний номер НОМЕР_3 , номер кузова, шасі НОМЕР_4 , а також відшкодування страхувальником шкоди, завданої майну третіх осіб застрахованим транспортним засобом (а.с.№7-12).

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2018р. встановлено, що 25.06.2018р. о 10 год. 35хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Тоуоtа», державний номер НОМЕР_2 , рухалась по вул. Січеславська Набережна, 12 у м. Дніпро, де не вибравши безпечну швидкість руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «Suzuki», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка зупинилась попереду в попутному напрямку (а.с.№6).

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2018р., яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, отже ці обставини не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України (а.с.№6).

25.06.2018р. ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.№14).

27.06.2018р. за результатами огляду ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» були визначені пошкодження, завдані автомобілю (а.с.№15).

13.08.2018р. позивачем був складений страховий акт № ССКА-5020, в якому зазначено розмір страхового відшкодування в сумі 277 239грн. 71коп. та порядок виплати страхового відшкодування, а саме: першу частину платежу в розмірі 12 398грн. 44коп. зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового відшкодування; другу частину страхового відшкодування в розмірі 264 841грн.27коп. перерахувати одержувачу ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро» (а.с.№18).

Платіжним дорученням № 16799 від 14.08.2018р. ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» фактично перерахувала ТОВ «Автотрейдінг Дніпро» грошові кошти в розмірі 264 841грн. 27коп. (а.с.№20).

Як зазначає позивач в позовній заяві, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - відповідачки була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», і ця страхова компанія 23.08.2018р. сплатила позивачу 100 000грн. в рахунок відшкодування шкоди.

Разом з тим, після отримання 03.10.2019р. відзиву відповідача (а.с.№56), який фактично не визнав сплату ПрАТ «СК «Уніка» суми страхового відшкодування в розмірі 100 000грн. (у відзиві зазначено, що сума повинна відшкодовуватися страховою компанією, у зв`язку з чим представник відповідачки просив замінити неналежного відповідача ОСОБА_1 на належного ПрАТ «СК «Уніка»), позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ПрАТ «СК «Уніка» позивачу в рахунок страхового відшкодування коштів в розмірі 100 000грн.

Так само, позивачем не надана згода на заміну неналежного відповідача належним, незважаючи на те, що розгляд такого питання судом позивачу було запропоновано листом від 19.11.2019р., який отримано 23.12.2019р. (а.с. № 58, 59) у зв`язку з чим, на підставі ст. 51 ЦПК України суд був позбавлений можливості самостійно замінити сторону відповідача.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, розмір страхового відшкодування згідно страхового акту від 13.08.2018р. становить 277 239грн. 71коп., з яких ТОВ Автотрейдінг-Дніпро» сплачено лише 264 841грн.27коп. (а.с.№20), а 12 398грн. 44 коп. зараховані в рахунок несплати частини страхового платежу (а.с.№18).

Враховуючи положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, мав право вимоги лише у межах фактичних витрат, тобто в розмірі 264 841грн. 27коп.

Таким чином, позивач мав право звернутися до суду з вимогою щодо стягнення з відповідачки лише 264 841грн. 27коп., фактично сплачених ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро», а не нарахованої суми страхового відшкодування в розмірі 277 239грн. 71коп.

Разом з тим, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідачки 177 239грн. 71коп. (277 239грн. 71коп. (сума страхового відшкодування) 100 000грн. (непідтверджена доказами сума страхованої виплати ПрАТ «СК «Уніка», яку не визнала відповідачка)), без урахування того, що кошти в розмірі 12 398грн. 44коп. не зараховані в рахунок страхового відшкодування у зв`язку з несплатою частини страхового платежу (а.с.№18 п. 15 страхового акту), а отже не можуть бути стягнуті з відповідачки, оскільки позивач фактично ці витрати не поніс.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, представник відповідачки заперечує щодо визначеної позивачем суми страхового відшкодування, зазначаючи про те, що обсяг ремонтних робіт і перелік пошкоджених частин завищений, а також вказана велика кількість ремонтних робіт та запчастин, яка не має відношення до пошкоджень, отриманих в результаті ДТП (з огляду на фотознімки з місця ДТП). Крім того, зазначив, що страхова компанія звільнена від сплати ПДВ, а тому сума ПДВ, вказана в рахунку-фактурі від 02.07.2018р. в сумі 46 206грн. 62коп. також не підлягає сплаті відповідачкою.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду від 06.07.2018р. у справі № 924/675/17 дійшов висновку, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин фактичне здійснення ремонту автомобіля і чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Доказів фактичного здійснення ремонту автомобіля (акту прийому-передачі виконаних робіт, тощо) суду не надано і сума, яка визначена в рахунку-фактурі від 02.07.2018р., в повному обсязі не була перерахована позивачем на рахунок ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро», що підтверджується платіжним дорученням від 14.08.2018р., а тому відсутні підстави вважати, що здійснення ремонту автомобіля фактично відбулося.

У постанові від 19.09.2018р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду по справі № 523/5890/15-ц (провадження № 61-18781св18) висловив такі правові висновки: всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку, якщо фактичний ремонт транспортного засобу не буде проведено, податкові зобов`язання не виникають.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» не є об`єктом оподаткування, а тому не повинна була сплачувати в рахунок страхової виплати ПДФ без наявності доказів фактично проведених робіт з ремонту автомобіля (доказів того, що фактично ремонтні роботи були виконані, суду не надано після отримання позивачем відзиву на позов а.с.№ 31-34, 44-47,56).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем ані під час подачі позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України), ані після отримання відзиву на позов не надано належних та допустимих доказів виплати ПрАТ «СК «Уніка» суми страхового відшкодування в розмірі 100 000грн. (з урахуванням того, що відповідачка заперечувала проти проведення такої виплати), а також враховуючи, що сума розрахованого страхового відшкодування не співпадає із фактично виплаченою сумою (заявлена сума відшкодування 277 239грн. 71коп., а фактично виплачена 264 841грн. 27коп.) і позивачем без належних доказів фактично виконаних ремонтних робіт сплачена сума ПДВ в розмірі 46 206грн. 62грн., суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заперечення представника відповідача щодо невідповідності і завищення обсягу ремонтних робіт і переліку пошкоджених частин, а також наявність великої кількості ремонтних робіт та запчастин, яка не має відношення до пошкоджень, отриманих в результаті ДТП ( з огляду на фотознімки з місця ДТП), суд оцінює критично, оскільки представником відповідачки не надано до суд належних доказів, а також не було заявлено клопотання про призначення судової експертизи щодо питань вартості ремонту та матеріалів, які повинні бути використані з урахуванням пошкоджень від ДТП.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати у цій справі по сплаті судового збору при подачі позову у розмірі 1 921грн. (а.с. № 2) покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 979, 993 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.