Справа № 309/3070/19
Провадження № 2/309/505/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Орос В.М.

позивачки: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові посилається на те, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у незареєстрованому шлюбі на протязі нетривалого часу. Від їхніх взаємовідносин народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина знаходиться на повному її утриманні та вихованні, оскільки відповідач усунувся від виконання батьківських обов`язків, не надає коштів на утримання дитини, що в свою чергу погіршує і без того скрутне матеріальне становище позивачки. Відповідач офіційно ніде не працює, не зареєстрований як підприємець, однак має у користуванні вантажні автомобілі, які приносять йому прибуток. За таких обставин позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До матеріалів справи позивачка надала підтвердження про необхідний мінімум визначений КМ України у постанові від 11.10.2016 року №780 у вигляді набору продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг для основних соціальних і демографічних груп населення.

В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала, та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Просила суд взяти до уваги надані нею до справи докази які вказують на необхідність утримання та виховання дитини за рахунок коштів, що повинні стягуватися з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Лукачко І.Й. в судове засідання не з`явилися. До суду адвокат подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі аліментів які становлять 1200 гривень. Також просив взяти до уваги обставини зазначені у поданому відзиві на позов, де зазначено, що сторони ніколи між собою не мали відносин, якими б стверджувалося їхнє спільне сімейне проживання або ведення спільного господарства. Сторони між собою лише зустрічалися протягом нетривалого часу, так як відповідач одружений, має сім`ю в якій проживає до сьогоднішнього дня. Вважає надуманими та недоведеними твердження позивачки про нібито їхнє з відповідачем проживання у незареєстрованому (цивільному) шлюбі. Дійсно відповідач не заперечує свого батьківства щодо дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ним у добровільному порядку після народження дитини надавалася матеріальна допомога позивачці для забезпечення дитини, яку вони між собою погоджували. Проте, позивачка згодом відмовилася отримувати кошти та повертала їх через поштове відділення. Остання спроба грошового переказу була здійснена відповідачем в листопаді 2014 року, та позивачка знову відмовилася отримувати ці кошти. Однак після спливу декількох років позивачка у вересні 2019 року звернулася до суду з даним позовом про стягнення аліментів. Відповідач не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення дитини, але такий розмір аліментів, який просить стягувати відповідачка є надмірно і нічим не обґрунтований.

Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі в зареєстрованому шлюбі не перебували, та не мали фактичних шлюбних відносин, між ними існували романтичні стосунки протягом нетривалого часу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін від даних відносин народилася дитина - ОСОБА_3 . Від народження і до сьогоднішнього дня дитина знаходиться на вихованні та утриманні позивачки.

Відповідач визнає своє батьківство щодо дитини та не відмовляється від участі у її матеріальному забезпеченні. З матеріалів справи, поданого відзиву на позов та пояснення позивачки встановлено, що ОСОБА_2 після народження дитини надавав у добровільному порядку матеріальні кошти позивачці для утримання дитини, і фактично припинив таку виплату коштів в листопаді 2014 року, коли сама позивачка відмовилася отримувати грошові кошти, що надсилалися їй відповідачем поштовими відправленнями. З вказаного періоду позивачка до суду з вимогами про стягнення аліментів з відповідача не зверталася і даний позов вона подала до суду лише 27.09.2019 року.

Згідно довідки виданої виконкомом Хустської міської ради від 13.09.2019 року за №471/02-22 позивачка ОСОБА_1 має на утримані та вихованні дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім цього до справи доданий акт про обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянки ОСОБА_1 складений депутатом Хустської міської ради від 25.11.2019 року, яким стверджено факт утримання, виховання позивачкою неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також перебування позивачки у відпустці по догляду за дитини до трьохрічного віку.

З матеріалів справи вбачається, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, що свідчить про невиконання ним батьківського обов`язку по матеріальному забезпеченню неповнолітньої дитини.

Через матеріальний стан який склався на час звернення позивачки до суду про стягнення аліментів, у неї виникла потреба в отриманні коштів від батька дитини, які є необхідними для забезпечення належного виховання та утримання неповнолітньої ОСОБА_3 . Судом також встановлено що відповідач є молодою за віком особою, має нерегулярний мінливий дохід, а тому відповідно до вимог ст.184 СК України розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача слід визначати в твердій грошовій сумі.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначаються судовим рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Підчас судового розгляду даної справи не встановлено доказів, які б підтверджували факт зайняття відповідачем підприємницькою діяльністю або отримання ним особисто значних доходів від іншої трудової діяльності. Також відсутні відомості про наявність у відповідача постійного місця праці, де він міг би отримувати стабільну заробітну плату за рахунок якої можливо б визначити розмір аліментів, що просить позивачка у свої позовній заяві.

Суд також бере до уваги те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині враховуючи їхнє з позивачкою матеріальне становище та потребу значних коштів на забезпечення всім необхідним для її належного розвитку. Крім цього, суд враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатний, отримує мінливий дохід, згідний сплачувати аліменти у розмірі 1200 гривень і приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1600 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Керуючись ст.ст.4,5,81,247,274,277,263,265 ЦПК України, ст.ст.181,182,184 Сімейного Кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1600 (одну тисячу шістсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави 768,40 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.