Справа № 500/6240/18
Провадження № 2/946/835/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Аубекерова Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ізмаїльська державна нотаріальна контора Одеської області про визнання нікчемним заповіту та визнання права власності на спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ:

14.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 01.10.2019 року (а.с. 161) уточнила та просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з літ. «А» - житловий будинок у складі приміщень: 1 коридор, площею 11,9 кв.м., 2 кухня, площею 11,9 кв.м., 3 комора, площею 6,4 кв.м., 4 веранда, площею 16,5 кв.м., 5 туалет, площею 2,0 кв.м., 6 ванна, площею 3,6 кв.м., 7 житлова, площею 26,3 кв.м., 8 житлова, площею 27,0 кв.м., 9 житлова, площею 12,2 кв.м., загальною площею 117,8 кв.м., житловою площею 65,5 кв.м.; ґанок, літ. «В» - вбиральня, 1 ворота/хвіртка, 2 огорожа, 5 хвіртка, 6 водопровід, 7 вимощення, 8 огорожа, 9 вимощення;

- 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який в цілому складається з літ. «А» - житловий будинок та прибудови літ. «а»: №5-1 коридор, площею 20,1 кв.м., № 5-2 вбиральня, площею 1 кв.м., 5-3 котельна, площею 1,6 кв.м., 5-4 ванна, площею 3,3 кв.м., 5-5 житлова, площею 22,3 кв.м., 5-6 житлова, площею 8,0 кв.м., 5-7 житлова кімната, площею 18,8 кв.м., 5-8 житлова кімната, площею 13,9 кв.м., 5-9 кухня, площею 9,9 кв.м., загальною площею 98,9 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м.; господарські будівлі: сарай літ. «Е3», підвал літ. «е», вхід у підвал літ. «е1».

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вищевказане майно належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Відповідно до заповіту від 11.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за №2/1890, ОСОБА_5 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що за законом на день смерті їй буде належати та на що за законом вона матиме право, ОСОБА_6 . ОСОБА_6 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». Позивач прийняла спадщину шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у зв`язку із тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п.п. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: … склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності ця особа може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом , що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності, або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. На земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , Державний акт на право власності на земельну ділянку відсутній.

27.02.2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами (а.с. 125), якими просить визнати нікчемним заповіт ОСОБА_5 , посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 11 червня 1993 року за №2-1890 на все майно на користь ОСОБА_6 та визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивує тим, що вищевказане майно належить ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Відповідно до заповіту від 11.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за №2/1890, ОСОБА_5 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що за законом на день смерті їй буде належати та на що за законом вона матиме право, ОСОБА_6 . ОСОБА_6 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». В заповіті посвідченому державною нотаріальною конторою Одеської області 11.06.1993 року за №2-1890, відсутня вказівка, що заповіт складений у приміщенні державної нотаріальної контори із зазначенням адреси такої контори, в ньому не зазначено точний час складання такого заповіту (година та хвилини), отже такий заповіт складено з порушенням форми заповіту, а відтак, згідно з вимогами ч. 1 ст. 1257 ЦК України, такий заповіт є нікчемним. У разі визнання заповіту нікчемним спадкування здійснюється за законом. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 являються спадкоємцями за законом першої черги. ОСОБА_8 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, ОСОБА_4 було відмовлено, у зв`язку із тим, від імені ОСОБА_5 Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 11 червня 1993 року за №2-18920 був посвідчений заповіт на все майно на користь іншого спадкоємця. Крім цього, ОСОБА_1 просить визнати право власності на господарські будівлі, які не були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, як складова частина об`єкта нерухомого майна, якє розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , підвал літ. «е» та вхід у підвал літ. «е1».

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2019 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Ізмаїльська державна нотаріальна контора Одеської області, про визнання нікчемним заповіту та визнання права власності на спадкове майно за законом та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач за первісним позовом та представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Крім того, 26.03.2019 року (а.с. 142) представником позивача подано відзив, згідно якого, вказує, що оскаржуваний заповіт повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки укладений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Просить в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог, зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Крім того, 12.11.2019 року (а.с. 166) представником ОСОБА_4 надано до суду відзив, згідно якого, просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, враховуючи заявлені ОСОБА_4 зустрічні позовні вимоги.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 141).

Вислухавши пояснення позивача, представника позивач та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2016 року та ухвали Ізмаїльського міськрайонного суд Одеської області від 14.04.2017 року, ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2017 року (а.с. 31), аналогічна інформація зазначена в довідці КП «Ізмаїльське МБТІ» №215 від 26.02.2018 року (а.с. 80).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 29.12.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за №4007 (а.с. 13).

Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» за №925 від 29.08.2019 року, станом на останню технічну інвентаризацію від 27.07.2018 року, об`єкти збудовані без дозвільних документів за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. Вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1980 році є завершений будівництвом та відповідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об`єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року №40-12-2409 «щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року» житлові будинки збудовані до 05.08.1992 року не підлягають до здачі в експлуатацію (а.с. 162).

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 28.07.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту від 11.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за №2/1890, ОСОБА_5 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що за законом на день смерті їй буде належати та на що за законом вона матиме право, ОСОБА_6 (а.с. 19).

Встановлено, що ОСОБА_6 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 27.04.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області (а.с. 10-11).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53659561 від 13.10.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., заповіт ОСОБА_5 від 11.06.1993 року, посвідчений 11.06.1993 року посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за №2/1890 є чинним (а.с. 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Судом встановлено, що осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1 23.01.2018 року, тобто у встановлений законом строк, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою в матеріалах спадкової справи, і вважається такою, яка прийняла спадщину (а.с. 59).

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. від 11.08.2018 року за № 982/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п.п. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: … склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти; відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності ця особа може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом , що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності, або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. На земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , Державний акт на право власності на земельну ділянку відсутній (а.с. 9).

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє первісний позов та визнає за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з літ. «А» - житловий будинок у складі приміщень: 1 коридор, площею 11,9 кв.м., 2 кухня, площею 11,9 кв.м., 3 комора, площею 6,4 кв.м., 4 веранда, площею 16,5 кв.м., 5 туалет, площею 2,0 кв.м., 6 ванна, площею 3,6 кв.м., 7 житлова, площею 26,3 кв.м., 8 житлова, площею 27,0 кв.м., 9 житлова, площею 12,2 кв.м., загальною площею 117,8 кв.м., житловою площею 65,5 кв.м.; ґанок, літ. «В» - вбиральня, 1 ворота/хвіртка, 2 огорожа, 5 хвіртка, 6 водопровід, 7 вимощення, 8 огорожа, 9 вимощення;

- 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який в цілому складається з літ. «А» - житловий будинок та прибудови літ. «а»: №5-1 коридор, площею 20,1 кв.м., № 5-2 вбиральня, площею 1 кв.м., 5-3 котельна, площею 1,6 кв.м., 5-4 ванна, площею 3,3 кв.м., 5-5 житлова, площею 22,3 кв.м., 5-6 житлова, площею 8,0 кв.м., 5-7 житлова кімната, площею 18,8 кв.м., 5-8 житлова кімната, площею 13,9 кв.м., 5-9 кухня, площею 9,9 кв.м., загальною площею 98,9 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м.; господарські будівлі: сарай літ. «Е3», підвал літ. «е», вхід у підвал літ. «е1».

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_4 на невнесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, господарських будівель підвалу літ. «е» та вхід у підвал літ. «е1» в АДРЕСА_2 , в зв`язку з тим, що право власності, зокрема і на вищезазначені господарські будівлі, було визнано за спадкодавцем на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2016 року та ухвали Ізмаїльського міськрайонного суд Одеської області від 14.04.2017 року, ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2017 року (а.с. 31).

Що стосується зустрічного позову суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся ОСОБА_4 , що підтверджено заявою від 14.12.2017 року, наявною в матеріалах спадкової справи (а.с. 55).

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. від 11.08.2018 року за № 981/02-14 ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, від імені ОСОБА_5 Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 11 червня 1993 року за №2-18920 був посвідчений заповіт на все майно на користь іншого спадкоємця (а.с. 78).

Відповідно до ст. 5 ЦК України - акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно до ст. 541 ЦК УРСР (1963 року) заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Згідно п. 10 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від № 45/5 від 31.10.75 року нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори. В окремих випадках, коли громадяни, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій, з поважних причин (хвороба, інвалідність, старість та ін.) не можуть з`явитися в приміщення державної нотаріальної контори, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням державної нотаріальної контори, то в посвідчувальному написі і в реєстрі нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні та ін.) з вказівкою адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза приміщенням нотаріальної контори.

Згідно п. 97 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від № 45/5 від 31.10.75 року державний нотаріус посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 541, 543 Цивільного кодексу УРСР і особисто подані ними державному нотаріусу. Посвідчення заповітів через представників, а також одного заповіту від імені кількох осіб не допускається. Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем (стаття 541 Цивільного кодексу УРСР). Якщо заповідач внаслідок фізичних вад, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними в п.15 цієї Інструкції. Громадянин, на користь якого заповідається майно, не вправі бути присутнім при складанні заповіту і підписувати його за заповідача.

Таким чином, оскаржуваний заповіт від 11.06.1993 року, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрований в реєстрі за №2/1890, згідно якого ОСОБА_5 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що за законом на день смерті їй буде належати та на що за законом вона матиме право, ОСОБА_6 , посвідчено в приміщенні державної нотаріальної контори.

Суд вважає, що контекстуальний аналіз ст. 541 ЦК УРСР (1963 року) та п.п. 10, 97 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР» від № 45/5 від 31.10.75 рокуу смисловому зв`язку з іншими нормами законодавства, яке діяло на час посвідчення заповіту,дає підстави вважати, що законодавством не передбачено зазначення в посвідчувальному написі і в реєстрі нотаріальних дій місця вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні та ін.) з вказівкою адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза приміщенням нотаріальної контори, в разі вчинення нотаріальної дії в приміщенні державної нотаріальної контори.

Крім того, Цивільним Кодексом УРСР (1963 року), який діяв на час посвідчення заповіту, не передбачено визнання заповіту нікчемним.

За таких обставин, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 )до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Ізмаїльська державна нотаріальна контора Одеської області (місце розташування: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Клушина, 2а)про визнання нікчемним заповіту ОСОБА_5 , посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 11.06.1993 року за № 2-1890 та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 16, 76, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1234, 1235, 1241, 1269, 1270 ЦК України, ст. 541 ЦК УРСР (1963 року) суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з літ. «А» - житловий будинок у складі приміщень: 1 коридор, площею 11,9 кв.м., 2 кухня, площею 11,9 кв.м., 3 комора, площею 6,4 кв.м., 4 веранда, площею 16,5 кв.м., 5 туалет, площею 2,0 кв.м., 6 ванна, площею 3,6 кв.м., 7 житлова, площею 26,3 кв.м., 8 житлова, площею 27,0 кв.м., 9 житлова, площею 12,2 кв.м., загальною площею 117,8 кв.м., житловою площею 65,5 кв.м.; ґанок, літ. «В» - вбиральня, 1 ворота/хвіртка, 2 огорожа, 5 хвіртка, 6 водопровід, 7 вимощення, 8 огорожа, 9 вимощення;

- 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який в цілому складається з літ. «А» - житловий будинок та прибудови літ. «а»: №5-1 коридор, площею 20,1 кв.м., № 5-2 вбиральня, площею 1 кв.м., 5-3 котельна, площею 1,6 кв.м., 5-4 ванна, площею 3,3 кв.м., 5-5 житлова, площею 22,3 кв.м., 5-6 житлова, площею 8,0 кв.м., 5-7 житлова кімната, площею 18,8 кв.м., 5-8 житлова кімната, площею 13,9 кв.м., 5-9 кухня, площею 9,9 кв.м., загальною площею 98,9 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м.; господарські будівлі: сарай літ. «Е3», підвал літ. «е», вхід у підвал літ. «е1».

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 )до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Ізмаїльська державна нотаріальна контора Одеської області (місце розташування: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Клушина, 2а)про визнання нікчемним заповіту ОСОБА_5 , посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 11.06.1993 року за № 2-1890 та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар