Справа № 148/2277/17
Провадження №2/148/301/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 лютого 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, пов`язаних з додатковими витратами на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, пов`язаних з додатковими витратами на дитину. З врахуванням поданої 25.07.2019 позовної заяви у новій редакції, позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що вона та відповідач являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється особою з інвалідністю з дитинства першої групи. Хоча сину і виповнилось 18 років, він являється непрацездатною особою, у зв`язку з цим на підставі ст.198 СК України потребує матеріальної допомоги. Окрім цього, їх син потребує постійного лікування та відповідного забезпечення медикаментами, покращеними продуктами харчування і іншими товарами, які б давали можливість дитині жити та підтримувати його потреби хоча б на мінімальному необхідному рівні.

Відповідно до медичних показників нею за особисті кошти на протязі 2015-2017 років були придбані медикаменти та інші товари для дитини на загальну суму 36350,60 грн, а з часу подачі позову нею також було витрачено 7802 грн на придбання медикаментів.

Відповідач, як батько, в силу ст.185 СК України зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, а тому повинен відшкодувати їй половину понесених нею витрат, тобто 22076,76 грн. Він має доходи, ніяких утримувань з нього, крім стягнення аліментів, не проводиться, а тому він має матеріальну можливість нести додаткові витрати на утримання сина, який потребує додаткової матеріальної допомоги.

В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, пов`язані з додатковими витратами на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи з інвалідністю з дитинства, в розмірі 22076,76 грн, а також судові витрати.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Від представника позивача надійшла заява, згідно якої він просить розглянути справу у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить в задоволенні позовних вимог відмовити, розгляд справи провести у її відсутність. Відповідно до відзиву на позовну заяву в новій редакції, наявного в матеріалах справи, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що оскільки ОСОБА_3 досяг повноліття, тому він втратив правовий статус дитини, а відтак додаткові витрати не можуть стягуватись.

Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.02.1997 серія НОМЕР_1 (а.с.9), сторони 31.05.1995 розірвали шлюб і позивач змінила своє прізвище ОСОБА_5 на дошлюбне ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про народження від 01.04.1993 серія НОМЕР_2 (а.с.7), сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в свою чергу, являється особою з інвалідністю з дитинства першої А групи, про що свідчить копія довідки до акту огляду МСЕК від 01.03.2011 серія 10ААА №668437 (а.с.8).

Згідно положень ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати.

Відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Виходячи з аналізу ст.185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У п.18 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивач у даному позові до додаткових витрат відносить придбання нею медикаментів на лікування сина та інших товарів для дитини і просить стягнути Ѕ даних витрат, яку остання визначила в розмірі 22076,76 грн. На підтвердження позовних вимог остання надала копії реєстру фіскальних чеків на придбання медикаментів, інших матеріальних цінностей і послуг разом з копіями квітанцій, рецептів, накладних за 2015-2018 роки, копії консультативного висновку (а.с.10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 130), копію розрахунку вартості медикаментів за 2015-2018 роки (а.с.122).

Відповідач же заперечив щодо стягнення з нього додаткових витрат на сина, вказавши, то останній втратив правовий статус дитини, так як досяг повноліття, а тому підстав для стягнення з нього додаткових витрат немає. Окрім того, він не працює та хворіє і часто лікується та вже сплачує на сина аліменти в розмірі 1200 грн. На підтвердження даних фактів останній надав копію трудової книжки від 04.12.1989 серія НОМЕР_3 (а.с. 92), де наявний запис про його звільнення 15.08.2008 за власним бажанням з посади арматурника будівельної дільниці ТОВ "Енерго Рем Сервіс", витяг з амбулаторної картки №Н-9556 від 11.04.2018 (а.с.93), виписку з історії хвороби (а.с.94), консультаційний висновок спеціаліста від 19.04.2018 (а.с.95), протокол обстеження поперекового відділу хребта від 19.04.2014 (а.с.96), довідку ТОВ "ЦМРСМ"м.Вінниці про проходження кунсультації (а.с.133), розрахунок заборгованості по аліментах (а.с.134), копію рішення суду від 30.10.2017 у справі №148/1349/17 (а.с.97-98), копію протоколу ультразвукового дослідження простати від 02.04.2018 (а.с.136), копію замовлення аналізів від 12.04.2018 (а.с.137), копію протоколу ультразвукового дослідження органів мошонки від 02.04.2018 (а.с.138), узд нирок та сечового міхура від 02.04.2018 (а.с.139), копію результату лабораторних досліджень від 03.04.2018 (а.с.139), копію результату дослідження від 05.04.2018 (а.с.140), копію результату лабораторних досліджень від 12.04.2018 (а.с.141-142, 143), копію протоколу дослідження відділень хребта від 22.04.2013 (а.с.144), копія рентгенографії шийного відділу хребта від 11.04.2018 (а.с.146), копії сонограми від 20.01.2017 (а.с.148), копії квітанцій про придбання медикаментів та за медичні послуги (а.с.149), копія товарного чеку від 11.04.2018 (а.с.150).

Згідно повідомлення ТОВ "Фуджікура Аутомотів Україна Львів" від 04.02.2020 №01-01/158 (а.с.239), ОСОБА_2 був працевлаштований у товаристві 27.05.2019 та звільнений 17.01.2020.

Докази, подані представником відповідача до відзиву на позовну заяву, який було подано до суду 17.02.2020, суд в силу ч.9 ст.83 ЦПК України до уваги не бере, оскільки вони були подані з порушення строку на їх подання, а також представник відповідача не надала підтвердження надсилання їх копій іншим учасникам справи.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Водночас, у ч. 1 ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Між тим, син сторін досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, оскільки ОСОБА_3 є повнолітнім, він немає правового статусу дитини, а тому на відповідача не розповсюджується обов`язок брати участь у додаткових витратах на його утримання.

В свою чергу, при зверненні до суду з даним позовом позивач також посилається на норму ст.198 СК України, якою передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Однак, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, які регулюються главою 15 СК України, правовідносини обов`язку батьків утримувати непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги регулюються главою 16 СК України, де зокрема, в ст.201 СК України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли непрацездатні повнолітній син, дочка потребують матеріальної допомоги, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 198 цього Кодексу.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до ст.198 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже стягуються аліменти, про що свідчить копія рішення Тульчинського районного суда Вінницької області від 30.10.2017, справа №148/1349/17 (а.с.97-98), згідно якого змінено розмір аліментів, визначений рішенням Тульчинського районного суду від 07.07.2011 по справі 2-643/11 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1200 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності цим рішенням суду і до припинення права на отримання матеріальної допомоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання позивача на ст.198 СК України є безпідставним.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, тому й судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, що були понесені позивачем, у відповідності до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 185, 189, 201 СК України, ст. ст.4, 13, 19, 76-81, 141, ст.263-265, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, пов`язаних з додатковими витратами на дитину відмовити.

Судові витрати, понесені, позивачем, залишити за нею.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: