Справа № 712/4280/19
Провадження № 2/712/121/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей про встановлення місця проживання дитини з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю, посилаючись на те, що з 19 липня 2013 року по 04 вересня 2018 року вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 .

Їх подружнє життя тривало менше півроку.

Ще до розірвання шлюбних стосунків, в травні 2014 року, коли доньці виповнилося шість місяців, відповідач покинув її з донькою без будь-яких засобів для існування. Спочатку він пообіцяв платити аліменти на утримання дочки в добровільному порядку. Але так і не виконав своїх обіцянок.

Тому вона вимушена була звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки та на її утримання. Рішенням Соснівського районного суду 04.04.2015 року її позов було задоволено, (рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 04.04.2015 року справа № 712/1996/15-ц).

Відповідач фактично не цікавився життям дочки від самого народження, не піклувався про неї. Вона ніколи не чинила йому перешкод в побаченнях, спілкуванні та вихованні і утриманні дочки. Коли донька підросла дозволяла відповідачу навіть забирати її додому до себе на вихідні.

По сьогоднішній день вона не знає з якої причини він починаючи з січня 2014 року звертається у службу в справах дітей Черкаської міської ради. Яка 24 лютого 2014 року обстежила її з донькою житлові умови, визнали їх задовільними.

За заявою відповідача ОСОБА_2 20.04.2016 року, рішенням № 435 виконкому Черкаської міської ради йому було визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 в кожну суботу та неділю місяця з 15.00 до 18.00 у присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Це рішення вона виконувала бездоганно, відповідач спочатку виконував, а згодом посилаючись на зайнятість на роботі, перестав відвідувати доньку по вихідним. Зі свого боку вона дозволяла йому побачення і в інші дні.

За ініціативою відповідача ОСОБА_2 , який послався на різні з нею погляди на життя та життєві проблеми, 04.09.2018 року шлюб між ними було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси.

Після розірвання шлюбу з липня 2018 року вона проживає разом з донькою в квартирі АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована та 1/2 частина якої належить їй на праві приватної власності.

Відповідач проживає разом зі своєю матір`ю в квартирі за вище вказаною адресою.

В свою чергу, вона займається вихованням та утриманням доньки. Дитина відвідує дитячий садочок, займається танцями. Усі витрати матеріальні та фінансові несе одноособово.

21 березня 2019 року в четвер в 19.00 год. без її відома відповідач забрав з її дому доньку ОСОБА_5 і утримував у себе до неділі 24 березня 2019 року.

Їй вдалося забрати дитину додому, після таких відвідин батька, донька була знервована, в пригніченому стані, погано спала і розповіла, що їй було недобре у нього, там вона почула лихі слова.

Такі дії з боку відповідача ставлять під загрозу психоемоційний розвиток доньки та можуть завдати шкоди її здоров`ю.

До теперішнього часу вона та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Зараз дитина мешкає разом з нею. На цей час наша донька досягла п`яти років і чотирьох місяців та не може приймати участь щодо, визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків.

Вважає, що в інтересах доньки проживати саме з нею, а не з її батьком. Вона має роботу, її робочий день триває з 9-00 до 15-00, тому має час відводити дитину до дитсадка, та забирати з дитсадка, займатися із нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Крім того, вона проживає в одній квартирі разом зі своєю матір`ю, яка має сили бажання доглядати за своєю онукою доки її немає вдома.

Вона з дочкою проживає у комфортабельній двокімнатній квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини.

В цій квартирі також обладнана кімната для дитини, щоб донька могла мати здоровий сон, навчатися, гратися. Щодо стосунків між донькою та моєю матір`ю, то вони мають добрі стосунки один з одним.

Таким чином, проживання доньки разом з нею відповідає її інтересам. Вона має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, вона ніколи не чинила і не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із дочкою і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення уваги і піклування батька.

Я працює, отримує зарплату, пенсію по інвалідності та аліменти від відповідача на тримання доньки.

За місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, ганебних і шкідливих звичок не має, психічно здорова, на обліку в ЧОПНД не перебуває, являється інвалідом другої групи з дитинства, що не завадило їй народити здорову дитину і не заважає займатися її вихованням та утриманням на теперішній час.

Просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей про встановлення місця проживання дитини з батьком, посилаючись на те, що сторони справи перебували у шлюбних відносинах. Від цих відносин у сторін народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_6 . На даний час батько дитини вважає, що подальше проживання дитини з мамою вкрай негативно впливає на дитину, не в інтересах дитини. На жаль, відповідач своїм піклуванням негативно впливає на дитину. Донька неодноразово заявляла, боїться залишатися з мамою, заявляла про небажання жити з мамою. Свідками подібних розмов неодноразово ставали близькі сторін та сторонні люди. Більше того, негативний вплив на дитину підтверджується і відеоматеріалом телепрограми «Стосується кожного» ефір телеканалу Інтер від 11.02.2019 року. Ініціатором участі в телепередачі стала саме відповідач. Але встановлені факти та пояснення осіб, в т.ч. відео із дитиною, підтверджують, що проживання дитини з мамою не з відповідає інтересам дитини.

Дитина повинна виховуватися та зростати в умовах захищеності від сторонніх чинників, від сварок. На жаль, відповідач вважає, що всі люди змовилися проти неї. Вона не помічає, як негативно впливає на дитину своїми постійними сварками, постійними претензіями до всіх оточуючих дитину.

На жаль, відповідач не в достатній мірі виконує свої батьківські обов`язки, адже лише після подання позову, остання почала купувати дитині необхідні речі. До цього, фінансовим забезпеченням дитини займалися батько дитини та дідусі з бабусями.

Дитині потрібно вирватися із обіймів мами аби нормально розвиватися, вести активне дитяче життя. На даний час у відповідача просліджується неадекватна поведінка не тільки до рідних дитини, а й до самої дитини. Відповідне ставлення можуть підтвердити працівники служби у справах дітей та працівники патрульної служби м. Черкаси, які постійно відвідують помешкання дитини, знають сім`ю та всі суперечки цієї родини.

Позивач є люблячим татом, який бажає тільки добра своїй доньці, а тому не може більше терпіти ситуацію, яка склалася. Дитині слід змінити місце проживання та жити в умовах любові та злагоди. Позивач є інвалідом III групи захворювання. При цьому, позивач разом із своїми батьками, отримує постійний офіційний дохід, який дозволить повністю забезпечити дитину всім необхідним. Позивач характеризується з позитивної сторони, не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, не вживає алкогольні напої чи наркотичні засоби. Позивач завжди цікавився життям своєї дитини, приймає участь у її вихованні, намагається повністю забезпечити всі потреби дитини.

Зважаючи на те, що у позивача є достатній самостійний дохід, є нерухомість із місцем для дітей, у відповідача немає ані нерухомості, ані доходу, є доцільним встановлення місця проживання дітей із батьком.

Просить визначити місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із своїм батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, в зустрічному позові просили суд відмовити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просили суд в позові відмовити. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник служби у справах дітей Черкаської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали, та просила суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, проглянувши відеоматеріал телепрограми «Стосується кожного», судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 19 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, актовий запис № 793.

У період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2015 року і до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючиз 23.02.2015 року та до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На даний час між сторонами існує спір про місце проживання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Актом обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , від 24 лютого 2014 року, встановлено, що умови проживання дитини задовільні. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: для дитини є окреме ліжечко, багато іграшок, шафа для речей, столик, стільчик, коляска. Для дитини є всі необхідні речі. В кімнаті чисто, прибрано, на підлозі застелені доріжки. Продукти харчування для дитини є. Умови для проживання та виховання дитини задовільні.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.04.2016 року № 435 встановлено батькові, ОСОБА_2 , спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 : в кожну суботу та неділю місяця з 15.00 до 18.00, у присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Суд не бере до уваги зазначений акт обстеження умов проживання від 24 лютого 2014 року, оскільки даний акт був здійснений для визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_6 .

Актом опитування сусідів від 26.03.2019 року № 101 підтверджено, що ОСОБА_1 , 1986 р.н., дійсно фактично, постійно проживає за місцем реєстрації по АДРЕСА_3 з липня 2018 року по теперішній час. Разом з нею однією сім`єю проживає з липня 2018 року її малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , як мати, виконує сумлінно всі батьківські обов`язки.

Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 70 «Настуся» від 25.03.2019 року № 23 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно виховується в дошкільному закладі № 70 «Настуся» з 05.09.2016 року по теперішній час.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області і отримує соціальну пенсію в розмірі 1497 грн., що підтверджується довідкою Головного управління ПФУ в Черкаській області від 16.03.2019 року № 829.

Відповідно до довідки КНП «Друга Черкаська міська лікарня відновного лікування» від 26.03.2019 року № 14 ОСОБА_1 працює в КНП «Друга Черкаська міська лікарня відновного лікування» на посаді молодшої медичної сестри/санітарки-ванниці/терапевтичного відділення з 14.11.2006 року по теперішній час.

Відповідно до характеристики КНП «Друга Черкаська міська лікарня відновного лікування» ОСОБА_1 виконує свою роботу старанно. За час роботи показала себе з гарної сторони, трудолюбива, свої обов`язки виконує без доган і вчасно, з колегами по роботі та відділенню має добрі стосунки.

Відповідно до характеристики ОСББ «Перемога-1» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 . На даний час проживає з матір`ю та батьком за даною адресою. ОСОБА_7 проживав в даній квартирі з дружиною та донькою. За період проживання у вище вказаній квартирі ОСОБА_2 зарекомендував себе з позитивної сторони: ввічливий, добрий, порядний. Завжди готовий на будь-яку допомогу для оточуючих. Для доньки люблячий та турботливий батько. Ні від сусідів, ні від адміністрації будинку ніяких зауважень щодо поведінки ОСОБА_2 не було.

З довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_2 з 20 квітня 2018 року працює продавцем ТОВ «Реалізатор-2».

ОСОБА_2 являється інвалідом 2 групи, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 .

З акту від 27 березня 2019 року обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 умови проживання задовільні. Співвласником квартири є батько дитини ОСОБА_2 Помешкання умебльоване, в наявності необхідна побутова техніка, предмети домашнього вжитку. Проведений сучасний ремонт. Кухня та санвузол в задовільному стані. Для дитини відведена окрема кімната, де є диван, шафа, комод, телевізор. Є місце для ігор та відпочинку.

В квартирі АДРЕСА_5 створені належні умови для проживання та перебування малолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з нею проживає її мати ОСОБА_8 , вітчим ОСОБА_9 та її малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Між позивачем ОСОБА_1 та її мамою ОСОБА_8 постійно виникають конфлікти через які страждає малолітня ОСОБА_10 , її психологічний стан. Епізоди конфліктних розмов позивача ОСОБА_1 та її мами ОСОБА_8 в присутності малолітньої ОСОБА_11 висвітлені в рамках телепередачі телеканалу «Інтер» «Стосується кожного, який був оглянутий в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено факт неодноразового виклику працівників поліції за місцем проживання позивача та її малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до відповіді на запит Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП від 22.11.2019 року за період з 19.07.2019 року по 19.11.2019 року працівників поліції було викликано 16 разів. Ініціатором даних викликів була ОСОБА_1 . В додатку зазначені рапорти працівників поліції.

Зазначене підтверджує конфліктні ситуації за місцем проживання позивача, де мешкає малолітня дитина, які відбуваються в безпосередній або заочній присутності дитини, що підтверджує негативний вплив на дитину внаслідок виникнення конфліктних ситуацій та виклику працівників правоохоронних органів.

До служби у справах дітей з боку ОСББ «Мрія 15/1» за колективним підписом мешканців будинку подано звернення щодо неправомірних дій, на думку авторів звернення, з боку ОСОБА_1 щодо постійних безпідставних викликів поліції, щодо неналежного піклування про дитину, щодо ознак психологічного насильства з боку ОСОБА_1 , щодо виклику поліції виключно в час знаходження дитини в помешканні.

З наданої ОСББ «Мрія 15/1» характеристики на ОСОБА_1 вбачається, що остання громадського порядку не порушує, участі у спільному житті будинку та у сплаті комунальних послуг не приймає. З сусідами по будинку ОСОБА_12 не конфліктує, але і не підтримує контакту, у товариських відносинах ні з ким із мешканців не перебуває, досить замкнена.

У родині постійно бувають конфлікти, ініціатором яких часто буває сама ОСОБА_12 . у стосунках із матірю, вітчимом та донькою поводить себе досить грубо. ОСОБА_1 постійно провокує своїх рідних на різні конфлікти, а після чого викликає поліцію, іноді і по кілька разів на день, свідками чого є сусіди по будинку. Протягом року тривожить спокій мешканців будинку постійними та безпідставними викликами поліції.

До своїх батьківських обов`язків ОСОБА_13 ставиться досить опосередковано, з дитиною в дворі не гуляє, спілкується із донькою на підвищених тонах. Опікуються дитиною та водять у дитячий садок, на прогулянки переважно бабусі, дідусі та батько.

Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

В присутності практичного психолога ОСОБА_14 та представника служби у справах дітей, в судовому засіданні була допитана малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила що бажає проживати разом з бабусями, дідусями та зі своїм батьком, оскільки він з нею грається та приділяє їй багато часу. З мамою вона не бає проживати, оскільки мама постійно викликає поліцію і кожен день ходить в суд на неї скарги пише. Мама дуже часто свариться з бабусею і їй це дуже не подобається. Також мама дуже свариться на неї, хоча вона не робить нічого поганого. Більше часу вона гуляє з бабусями, дідусями і з батьком. Мама до садочку її не водить. Їжу їй готує бабуся, мама не готує для неї їжу.

Міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді надана інформація щодо проведеного психологічного дослідження від 02.10.2019 року відповідно до якого узагальнюючи результати, можна сказати, що ОСОБА_3 прихильно ставиться до всіх членів сім`ї (проте істотний вплив бабусь та дідусів психологічно віддаляє маму і батька від дитини). Образи, які виникають у дитини, є ситуативними, і якщо не підкріплюються дорослими, швидко минають.

В описовій частині інформації міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді зазначено, що на даний час до кола близьких людей дівчинка відносить бабусю по маминій лінії ( ОСОБА_15 ), тата ( ОСОБА_2 ), тата ( ОСОБА_2 ), дідуся по маминій лінії ОСОБА_9 (вітчим щодо ОСОБА_1 ), сестричку та братика з боку родичів. Маму відносить до людей, з якими хотіла б спілкуватися і підсвідомо сприймає її як: «хитру, незалежну людину, захоплення нею поєднується з співчуттям до її недоліків».

Між дорослими членами сім`ї існує затяжний конфлікт, який триває все свідоме життя дитини, що, безумовно, негативно впливає на її розвиток та світосприйняття сама ОСОБА_3 сприймає його як норму. Це створює проблему відстроченого впливу, оскільки з раннього віку дитина приймає модель поведінки сім`ї і переносить її у своє доросле життя.

Емоційний зв`язок з мамою послаблений…

Виконавчим комітетом Черкаської міської ради надано висновок органу опіки та піклування м. Черкаси про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 від 09.10.2019 року № 607 відповідно до якого орган опіки та піклування м. Черкас, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Суд не погоджується з наданим висновком виходячи з наступного.

Відповідно до п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання (перебування) стосовно проведення обстеження його житлово-побутових умов і складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини.

Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас у частині 6 зазначеної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків.

Опікунська рада не є органом опіки і піклування, повноваження опікунської ради визначені дорадчою функцією, а рішення опікунської ради як колегіального консультативно-дорадчого органу, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов`язковий характер.

При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Матеріали справи свідчать про те, що висновок органу опіки та піклування м. Черкаси від 09.10.2019 року № 607 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 є лише доказом у цивільній справі про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. При прийнятті зазначеного висновку органом опіки та піклування не відбиралися пояснення інших членів сім`ї, а саме бабусі ОСОБА_8 , дідуся ОСОБА_9 .

Крім того, висновок органу опіки та піклування м. Черкаси від 09.10.2019 року № 607 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 ґрунтується виключно на позовних вимогах.

При прийняття даного висновку не враховано думку дитини.

В тексті висновку зазначено, що 02.10.2019 на засіданні Комісії батьки підтримали свої позовні вимоги, але дана Комісія не наділена правом розглядати позовні заяви, а повинна діяти в межах своїх повноважень.

Посилання на принцип 6 Декларації прав дитини не можна взяти до уваги, оскільки у статтях 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

У статті 10 ЦПК України визначений виключний перелік законодавчих актів, відповідно до яких суд повинен розглядати справи.

Згідно із частинами першою - п`ятою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Також суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» (далі - Закон № 1906-IV) міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо).

У пунктах «а», «b» частини першої статті 2 Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року визначено, що для цілей цієї Конвенції «договір» означає міжнародну угоду, укладену між державами в письмовій формі і регульовану міжнародним правом, незалежно від того, чи викладена така угода в одному документі, двох чи кількох зв`язаних між собою документах, а також незалежно від її конкретного найменування; «ратифікація», «прийняття», «затвердження» і «приєднання» означають, залежно від випадку, міжнародний акт, який має таке найменування і за допомогою якого держава виражає в міжнародному плані свою згоду на обов`язковість для неї договору.

Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України.

Декларація прав дитини не ратифікована Україною, не має офіційного перекладу українською мовою.

Таким чином, Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

У частині першій статті 3 цієї Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини.

Підсумовуючи, слід зазначити, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що є рідною матір`ю ОСОБА_1 , з якою на даний час перебуває у неприязних стосунках. ОСОБА_1 не займається вихованням своєї доньки ОСОБА_16 , не бере участі у житті дитини. ОСОБА_1 не впускає свою дитину до своєї кімнати. Дитину до дитячого садка водять бабусі, дідусі і батько. ОСОБА_1 без причин постійно викликає поліцію, і це все відбувається на очах дитини. На даний час дитяча парта стоїть в коридорі, де вона робить уроки з внучкою. Вони не залишають внучку з матір`ю, оскільки бояться за неї. На даний час дитина проживає з батьком на вихідних, а у будні дні проживає з бабусею та дідом. До матері дитина не підходить, вона її боїться. Дитина спить у кімнаті бабусі і дідуся, особисті речі дитини знаходяться в кімнаті бабусі і дідуся. З ОСОБА_1 не можливо знайти спільної мови. ОСОБА_1 не готовить їжу своїй дитині взагалі.

В судових дебатах представник позивача ОСОБА_17 заперечувала щодо приєднання доказів, які були надані представником відповідача ОСОБА_18 від 25.11.2019 року та 06.12.2019 року, оскільки дані докази подані з порушенням ст. 83 ЦПК України.

Представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 має право звертатися до будь яких органів за захистом своїх прав, якщо її права порушуються.

Докази подані представником відповідача ОСОБА_18 25.11.2019 року та 06.12.2019 року (а.с. 154-156, 160-161) відповідають вимогам ч. 8, 9 ст. 83 ЦПК України та характеризують відносини ОСОБА_1 з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проживають разом за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник органу опіки та піклування в судових дебатах повідомила, що малолітня ОСОБА_6 з січня 2020 року перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, з приводу вчинення насильства в сім`ї.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із батьком та за місцем проживання якого створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із матір`ю, з якою у дитини станом на час розгляду справи відсутній постійний емоційний, сімейний зв`язок та до якої дитина не відчуває такої сильної прихильності, як до батька, вочевидь не відповідатиме інтересам дитини. Крім того, примусове передання дитини на постійне проживання із матір`ю на думку суду може призвести до необхідності зміни соціального оточення дитини, що порушить стабільність життя дитини, негативно вплине на її розвиток та світосприйняття.

Суд також враховує, що при визначенні місця проживання дитини з батьком не відбудеться примусової зміни місця проживання дитини та те, що батько та мати проживають в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці. Зокрема, доказів того, що батько якимось чином перешкоджає матері спілкуватись з дитиною та вчиняє якісь перешкоди для зустрічі матері з дитиною в процесі досить тривалого розгляду справи не здобуто та позивачем або його представником за первісним позовом суду не надано.

Крім того, під час розгляду даної справи, встановлено, що ОСОБА_1 самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої ОСОБА_16 , та не намагається як найшвидше виправитися та змінити ситуацію, яка склалася.

Також варто зауважити на те, що суд вважає, що даний спір виник з вини обох сторін, які не змогли домовитися між собою про місце проживання дитини та про порядок спілкування з дитиною, а під час судового розгляду обидві сторони не намагалися врегулювати спір мирним шляхом з метою зменшення негативного впливу самого факту існування цього спору на дитину.

Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання малолітньої доньки слід відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей про встановлення місця проживання дитини з батьком слід задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Питання про стягнення судових витрат вирішено в порядку ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 15, 20, 29 ЦК України, ст.ст. 141, 160, 161, 180-183, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання малолітньої доньки відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей про встановлення місця проживання дитини з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/sud2316/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 20 лютого 2020 року.