Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/752/20
Провадження №: 2/332/716/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Яцуна О.С.,

за участю секретаря Коваль В.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Салати Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради про визнання права користування приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначила, що вона разом зі своєю родиною проживає в квартирі АДРЕСА_1 , вказане житлове приміщення є її постійним місцем проживання. В квартиру вона вселилась зі згоди ОСОБА_3 - квартиронаймача. З часу вселення і до теперішнього часу (майже п`ять років) вона проживає і користується житловим приміщенням як член сім`ї - донька дружини, бере участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, у них був спільний бюджет, вони вели господарство, придбавали побутову техніку та інші предмети домашнього вжитку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 раптово помер. У зв`язку із тим, що позивач позбавлена можливості зареєструватися за місцем свого постійного проживання, іншого житла вона не має, тому просить суд визнати за нею право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача Запорізької міської ради - Худолій Н.В. та відповідно до уточненого відзиву представник відповідача ОСОБА_5 просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що спірна квартира відповідно до ордеру була надана на ОСОБА_3 . Згідно квитанцій за обслуговування будинку та комунальні послуги особовий рахунок на спірну квартиру відкритий на ОСОБА_3 , інформацією щодо переоформлення договору найму та про зміну особового рахунку на ОСОБА_2 ЗМР не володіє. Надані позивачкою квитанції про сплату житлово-комунальних послуг датовані 2020 роком. На теперішній час у спірній квартирі ніхто не зареєстрований, за життя ОСОБА_3 питання щодо реєстрації ОСОБА_2 у квартирі не вирішувалося, доказів про те, що ОСОБА_6 надавав таку згоду немає. З рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2020 вбачається, що до дня смерті наймача квартири ОСОБА_3 з ним проживала його дружина ОСОБА_7 , а після смерті наймача вселилася дочка останньої - ОСОБА_2 . Цим рішенням було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання за нею права користування спірною квартирою, адже судом було встановлено, що наймач ОСОБА_3 не мав наміру зареєструвати свою дружину ОСОБА_7 та не давав на це згоди. Отже немає доказів, що ОСОБА_7 мав намір зареєструвати дочку своєї дружини, яка перебуває у шлюбі, має чоловіка та дитину.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Будовська Н.В., підтримала позовну заяву у повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 , заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, аналогічних викладеним у відзиві на позовну заяву та в уточненому відзиві.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона є сестрою позивача, та повідомила, що ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , почала там проживати до смерті ОСОБА_3 з його згоди, у спірній квартирі вони проживали однією сім`єю.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що знає позивача через її матір, з якою працювала. Пояснила, що ОСОБА_2 проживала у спірній квартирі разом з ОСОБА_3 , мали намір приватизувати квартиру.

Вислухавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ордеру № 639 на житлове приміщення серія № М від 18.09.2012, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради ОСОБА_3 було надано право зайняття житлової площі у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Квартира була виділена ОСОБА_3 без урахування членів його сім`ї (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що складено відповідний актовий запис № 347 (а.с.6).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.10.2020 рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14.11.2019 у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті скасовано. Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_7 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті залишено без розгляду з роз`ясненням права звернутися із позовом на загальних підставах (а.с.77).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2020 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 , в особі представника ОСОБА_1 , до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права користування відмовлено. Так, у рішенні зазначено, що аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, в судовому засіданні на підставі належних, допустимих та достовірних доказів встановлено, що постійне місце проживання позивача ОСОБА_7 у квартирі за АДРЕСА_1 , з жовтня 2018 року не знайшло підтвердження доказами. У спірній квартирі разом з ОСОБА_3 проживала і продовжує проживати ОСОБА_10 донька позивача із своєю сім`єю. Позивачка ОСОБА_7 зберігає за собою право користування іншими жилими приміщеннями та в спірній квартирі не проживає (а.с.33-36).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.09.2020 рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18.02.2020 року у справі за позовом ОСОБА_7 , в особі представника ОСОБА_1 , до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права користування - змінено та виключено з мотивувальної частини рішення наступні встановлені обставини:

-«Таким чином, судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 та до теперішнього часу в квартирі мешкає ОСОБА_10 зі своєю родиною, а не ОСОБА_7 »;

-«У спірній квартирі разом з ОСОБА_3 проживала і продовжує проживати ОСОБА_10 донька позивача із своєю сім`єю» (а.с.78-80).

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 18 ЦПК України встановлена обов`язковість судових рішень. Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Обов`язковість судових рішень до виконання також визначена ч. 1 ст. 129-1 Конституції України.

Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що виникли із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Члени сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Ч. 1 ст. 65 ЖК України встановлено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Звертаючись із зазначеним позовом, ОСОБА_2 зазначала, що вона є донькою дружини наймача, а отже членом його сім`ї, однак, вищезазначеними рішеннями суду не було встановлено право користування ОСОБА_7 спірною квартирою, їй було відмовлено у задоволенні позову.

В порушення вимог ст.ст. 12, 77-81 ЦПК України належних, допустимих та достатніх доказів того, що позивач вселилася в спірну квартиру в установленому законом порядку як член сім`ї наймача, за згодою останнього, на постійне місце проживання, вела з ОСОБА_3 спільне господарство, приймала участь в утриманні квартири, матеріали справи не містять.

Так, письмова згода ОСОБА_3 на вселення до спірної квартири ОСОБА_2 , позивачем не надана.

Надані копії квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 , датовані груднем 2019 року - лютим 2020 року (а.с.8-9), тобто більш ніч через рік після смерті ОСОБА_3 і не підтверджують правомірність заселення позивача до спірної квартири та ведення спільного господарства позивача з наймачем цієї квартири за його життя.

Натомість із наданих відповідачем рахунків на сплату житлово-комунальних послуг за липень 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 мав заборгованість за утримання будинку - 1232,26 грн., за централізоване опалення - 5042,06 грн. А з рахунку на сплату за водопостачання ХВП та водопостачання ГВП вбачається, що показники лічильників за липень не змінювалися і за місяць оплата за дану послугу не була нарахована (а.с.37).

В наданій представником позивача копії акту обстеження, складеного комісією КП «Запоріжремсервіс» ЗМР від 28.08.2019 зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 зі слів сусідів, ОСОБА_7 , після смерті чоловіка, який помер в жовтні 2018 , не мешкає. В квартирі проживає її дочка ОСОБА_2 зі своїм чоловіком та дитиною, на момент обстеження вдома нікого не було. Вказаний акт доводить лише відсутність у спірному приміщенні мешканців на час обстеження, крім того не підтверджує факту проживання позивача ОСОБА_2 у спірній квартирі до дати смерті ОСОБА_7 , а також його згоди на вселення останньої.

Показання свідків про те, що ОСОБА_2 проживала до дня смерті ОСОБА_3 та на даний час проживає в спірній квартирі містять в собі інформацію про те, що ОСОБА_2 дійсно проживає певний час за адресою: АДРЕСА_1 , та можуть свідчити лише про певні домовленості у користуванні жилим приміщенням з наймачем цього приміщення, але не є доказами вселення позивача як члена сім`ї наймача, ведення з ним спільного господарства, згоди померлого ОСОБА_3 щодо реєстрації в спірній квартирі ОСОБА_2 , та набуття нею права користування цим приміщенням.

Таким чином, позов ОСОБА_2 не знайшов свої обґрунтування та докази у судовому засіданні, а тому він не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізької міської ради (місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ) про визнання права користування приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2020 року.

Суддя: О.С. Яцун