Провадження №2/523/1899/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"14" лютого 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором на інформаційне - консультативне обслуговування від 14 вересня 2018 року у розмірі 70 350 гривень, що еквівалентно 2512 дол. США, просить стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ту обставину, що між нею та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №00/2018/КА між 14.09.2018р. про надання послуг. Відповідач отримавши грошові кошти обумовленні умовами договору, зобов`язання не виконала. На неодноразові звернення до ФОП ОСОБА_2 з вимогою виконати зобов`язання не реагувала. Дані обставини зумовили позивачку самостійно укладати договір з освітнім центром Association, самостійно шукати житло для неповнолітньої дитини, витрачати додаткові кошти та втрачати свій час та здоров`я. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019р. позовні вимоги ОСОБА_1 були прийняті до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в призначене судове засідання не з`явилась. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явилась. Згідно повідомлень кур`єрської служби «одержувач відмовився отримати повідомлення» а тому, у відповідність до п. 3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 906 ЦК України виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Судом було встановлено, що 14.09.2018р. між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір № 00/2018/КА про надання послуг. Пунктом 1.1 визначено, що предметом договору є надання послуг консультативного, інформаційного та аналітичного характеру щодо вступної компанії, освітній рівень- середньозагальноосвітній з напрямку Середня школа з реклами та маркетингу «Міхаель».

Згідно умов визначених договором виконавець ФОП ОСОБА_2 зобов`язується: 2.1.2. надати перелік необхідних документів, потрібних для вступу до обраного факультету; 2.1.3. зробити переклад документів англійською/чеською мовою в Україні. 2.1.4. нанести апостиль у Міністерстві Освіти України терміном до 30 робочих діб для документів, які не потребують запиту. За потреби термінового оформлення апостилю для документів, які не потребують запиту, Замовник сплачує додатково. Виконавець не несе відповідальність за невчасно вироблені документи Міністерством Освіти України. 2.1.6. подати пакет документів до адміністрації обраного центру навчання під час роботи приймальної комісії. 2.1.7. після підтвердження статусу студенту й отримання від навчального закладу підтверджуючих документів надати Замовнику відповідні документи щодо його зарахування. 2.1.8. Надати необхідний перелік документів на отримання візи. 2.1.9. Протягом всього терміну дії даного Договору надавати Замовнику інформаційно консультаційний супровід щодо організації процесу навчання та допомогу в організації проживання під час навчання.

Відповідно до пункту 3.2. договору загальна вартість послуг станом на дату укладення договору складає 70350 грн., без ПДВ, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору в розмірі 70350 грн. за 1 євро еквівалентно 4199,- євро. Оплата проводиться при підписанні договору та після вступу еквівалентом 50%-50%.

Згідно квитанції на оплату послуг від 14.09.2018року ОСОБА_1 було сплачено послуги за договором в розмірі 70350 грн. Тобто, позивачем умови договору про надання послуг були виконані в повному обсязі.

Станом на 10 червня 2019рік зі сторони ФОП ОСОБА_2 умови договору виконані не були, а саме договір на навчання ОСОБА_3 з загальноосвітнім центром Association укладений не був и передоплата не зроблена, гуртожиток на час навчання ОСОБА_3 заброньовано не було, у зв`язку з чим позивачем було направлено претензію з вимогою виконати всі умови договору(а.с.11-12).

Внаслідок невиконання ФОП ОСОБА_2 своїх договірних зобов`язань позивач була змушена самостійно за власний рахунок виїжджати до Праги, що підтверджується авіабілетами від 28.05.2019р., та від 30.05.2019р., з метою оформлення документів по навчанню дитини ОСОБА_3 . Так, позивачем самостійно було укладено договір з освітнім центром Association від 28.05.2019р. щодо надання ОСОБА_4 послуг по зачисленню та навчанню на першому курсі гімназії в Чехії, інтенсивний курс чеської мови в кількості 250 годин, допомога в процедурі визнання атестату про середню освіту, оформлення документів на візу. Вартість робіт та послуг за даним договором за надання інформаційно-консультативних послуг склала 4200 євро. 28.06.2019року позивачем було укладено договір про навчання доньки - ОСОБА_3 з ТОВ «Міхаель - Середня школа та Вище професійне училище реклами та художньої творчості» №201901028.

Судом було встановлено, що відповідач, як виконавець не виконала своїх зобов`язань у термін та спосіб визначений договором, отже позивачка, як споживач послуг, має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Суд приходить до висновку, що зі сторони позивача надано достатньо доказів та доведено ті обставини, що саме відповідач по справі ФОП ОСОБА_2 вимоги договору № 00/2018/КА про надання послуг від 14.09.2018р. не виконала, а позивач була змушена сама та з власні кошти займатись оформленням документів по навчанню дитини ОСОБА_3 .

З боку відповідача не надано суду жодного доказу, який би спростовував доводи позивача та що належне виконання договору виявилося неможливим внаслідок непереборної сили.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача сплачених грошових коштів в сумі 2512 доларів або 70350 гривень, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачка також стверджує, що діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду у розмірі 10000 гривень, яку вона просить стягнути з відповідача.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95р. питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

У постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016року у справі 6-1575цс16 висловлена наступна правова позиція, а саме, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Покладаючи на відповідача обов`язок відшкодувати моральну шкоду, суд безпідставно застосував правила статті 1167 ЦК України, яка на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до будинку позивача споживача цієї енергії.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист справ споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII встановлено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист справ споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII встановлено, що споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Враховуючи той факт, що позивачці не була завдана шкода, яка пов`язана з недоліком продукції, то позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Керуючись ст.ст.698,699, 707 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 83, 89, 95, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. код НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошові кошти сплачені за договором про надання послуг від 14.09.2018р. в розмірі 70350 гривень, або 2512 доларів.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 14 лютого 2020 р.

Суддя