Справа № 450/3185/20 Провадження № 2/450/1605/20
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

12 листопада 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

з участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Мота В.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Пустомитівської РДА про відібрання дітей та повернення їх батькові,-

встановив:

Пустомитівським районним судом Львівської області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Пустомитівської РДА про відібрання дітей та повернення їх батькові.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у справі № 463/8896/20 про визначення порядку виховання та місці проживання малолітніх дітей. Клопотання мотивує тим, що цивільній позов, який розглядається Пустомитівський районним судом Львівської області, надійшов на адресу суду 23.09.2020 року. Цивільний позов, який перебуває в провадженні Личаківського районного суду м. Львова за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення порядку виховання та місця проживання малолітніх дітей, усунення перешкод у здійсненні прав щодо виховання внуків, надійшов на адресу суду 22.09.2020 року. Отже ОСОБА_4 звернулась, швидше до суду. Зазначає, що предмет у обох провадженнях є однаковим, оскільки сформовані щодо одних і тих самих дітей особами із різними правами (сторонами) хоча і має різний зовнішній вираз. Зазначає, що є об`єктивна неможливість розгляду справи, до вирішення по суті та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 463/8896/20.

Позивач, представник позивача та третьої особи в судовому засіданні, заперечили, щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання, слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Представник відповідача зазначає, що подальший розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Пустомитівської РДА про відібрання дітей та повернення їх батькові є на його думку об`єктивно неможливим, до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення порядку виховання та місця проживання малолітніх дітей, усунення перешкод у здійсненні прав щодо виховання внуків.

Суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Перелік обставин що зумовлюють право суду зупинити провадження у справі встановлено ст. 252 ЦПК України.

Виходячи із змісту клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі вбачається, що заявник наполягає на зупиненні провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до другого речення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України при вирішенні питання про зупинення провадження суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16 та від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі. При цьому зупинення провадження у справі не може суперечити принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи.

Аналогічна правова позиція та висновки щодо необхідності зазначення обгрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 308/5006/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 1522/27468/12.

Зупиняючи провадження у справі, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють оцінити обставини які є предметом розгляду (постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 910/12694/18).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Зупинення провадження у справі лише за формальних підстав наявності іншого судового провадження суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Саме такі сталі правові висновки щодо застосування норм ст. 251 ЦПК України наведено й у постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 761/47606/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 752/4653/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 766/8633/17, від 20 лютого 2020 року у справі № 824/215/19 та у низці інших.

При цьому Верховний Суд неодноразово підкреслює у своїх висновках, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено право особи на справедливий судовий розгляд. Таке право кореспондується з обов`язком добросовісно використовувати як сторонами, так і судом, своїх процесуальних прав та необхідністю утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу і вживати наданих процесуальним законом заходів до скорочення періоду судового провадження. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створених учасником справи перепонах для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії , пункти 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі Смірнова проти України ).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі не містить встановлених процесуальним законом мотивів на обгрунтування висновку про неможливість суду самостійно встановити та оцінити коло обставин, які входять до предмету доказування та судового розгляду у даній справі.

Із заявленого клопотання та наданих заявником в підготовчому засіданні обґрунтувань суд не встановив необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Отже, суд приходить до висновку, що визначені законом підстави для зупинення провадження відсутні, а відтак клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 223, 240, 251, 252, 258 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у цивільній справі відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяН. Б. Добош