ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2000/20 Справа № 202/7399/19 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати за жовтень 2002 року з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати за жовтень 2002 року з ДНУ імені Олеся Гончара (а.с.1).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати за жовтень 2002 року з ДНУ імені Олеся Гончара (а.с.14-15).

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції (а.с. 17).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відмовляючи у задоволені заяви про видачу судового наказу суд послався на те, що заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Стаття 163 ЦПК України встановлює форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Зокрема, відповідно до п.п.4, 5 ч.2 цієї статті у заяві повинно бути зазначено: 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. А відповідно до п.4 ч.3 цієї статті до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати ОСОБА_1 вказує, що за жовтень 2002 року боржник нарахував до виплати і виплатив заробітну плату в сумі 374 грн, розрахунок від 05 травня 2010 року.

У липні 2019 року боржник уточнив і 18 вересня 2019 року видав новий розрахунок, яким нарахував більшу суму за жовтень 2002 року, а саме 478, 94 грн. Різницю заробітної плати в сумі 104, 94 грн не виплатив.

На підтвердження зазначеної обставини посилається на виданий підприємством розрахунковий лист від 05 травня 2010 року, копію якого приєднала до заяви, а також виписку із розрахункових відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату за період 26 грудня 1989 05 грудня 1994 роки та за період 06 грудня 1994 2008 роки (а.с.2, 3-5, 6-12).

Із копії виписки із розрахункових відомостей про заробітну плату викладачу ДНУ ОСОБА_1 , вбачається, що у них міститься інформація саме про нараховану та виплачену заробітну плату. При цьому визначено, що сума 478, 94 грн в розділі 19 розрахункової відомості отримана заявником через касу, що прямо суперечить обставинам, викладеним в заяві ОСОБА_1 .

Окрім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 не надано документів, що підтверджують наявність заборгованості по заробітній платі станом на день звернення до суду. Долучені копії документів не підтверджують тієї обставини, що із заявником не проведено повного розрахунку, тобто не виплачено нараховану заробітну плату станом на 01 листопада 2019 року, тобто на дату подання заяви.

З урахуванням наведеного, відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати за жовтень 2002 року з ДНУ імені Олеся Гончара, суд першої інстанції вірно виходив із того, що заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції постановив ухвалу суду з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: