Провадження № 2/686/1255/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020

20 лютого 2020 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Перун А.М.,

представника відповідача Сидорова П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова до ОСОБА_1 про стягнення вартості навчання,-

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на користь Вінницького національного медичного університету ім.М.І. Пирогова з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на навчання суми коштів у розмірі 246 651,79 грн.

Між Вінницьким національним медичним університетом ім.М.І.Пирогова та ОСОБА_1 було укладено Угоду про підготовку лікаря №308. Позивач умови угоди виконав та забезпечив відповідну якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Відповідач закінчила навчання та отримала у позивача за рахунок коштів державного бюджету повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа», здобула кваліфікацію лікаря.

Відповідач трьох років за місцем направлення не відпрацювала та була звільнена з посади лікаря-інтерна із загальної практики-сімейна медицина за прогули(Лист МОЗ України від 21.06.2016 року за №1/02-10/50/15515), що і стало підставою звернення до суду.

01.12.2016 року у справі винесено заочне рішення, яким позов задоволено.

У зв`язку з подачею відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, ухвалою суду від 3.12.2019 року було скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду.

Представник позивача позов підтримав та просив позов задоволити, подавши заяву про розгляд справи за відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив та просив відмовити у його задоволені. Подав письмовий відзив на позов, де вказав про безпідставність вимог, відсутність обов`язку відповідача відшкодування витрат на навчання у зв`язку з не відпрацюванням трьох років після закінчення. Заявлено до стягнення 246651,79 грн., із яких 141 327,57 грн.-індекс інфляції, 11781,79 грн.-3% річних, що зявлено безпідставно, оскільки відсутнє грошове зобов`язання(ч.2 ст.625 ЦК). Крім того, Постанова КМ від 22 серпня 1996 року №992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» постановою КМ від 31 травня 2017 року №376 скасовано. Відповідач є неналежним, оскільки він не уповноважений на стягнення коштів до бюджету. Зобов`язання відповідача не підтверджується будь-якими доказами. Сума боргу не підтверджена будь-якими доказами.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково.

Судом встановлено наступні факти та відповідаючі їм правовідносини.

ОСОБА_1 змінювала прізвище у зв`язку з одруженням на ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 травня 2013 року. За паспортом громадянина України, що виданий 08 серпня 2014 року прізвище ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

За угодою №308(Додаток №1 до Порядку про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням(Наказ МОЗ №90 від 17.03.1997 р.) ОСОБА_1 та Вінницький національний університет ім.М.І.Пирогова домовились, що навчальний заклад зобов`язується забезпечити якісну теоретичну та практичну підготовку фахівця з вищою освітою, забезпечити працевлаштування в державному секторі народного господарства, де він зобов`язаний відпрацювати не менше трьох років. Студент в свою чергу взяв зобов`язання прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення та відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови іхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

Укладання угоди між випускником та вищим навчальним закладом передбачено пунктом 5 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ від 25.12.1997 № 367, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.04.1998 за № 246/2686. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не визначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідач по справі закінчила у 2014 році Вінницький національний медичний університет ім.М.І.Пирогова і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря, що підтверджується копією диплома спеціаліста від 26.06.2014 року, що підтверджує виконання позивачем взятих зобов`язань за угодою.

За довідкою про стан заборгованості загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 246 651,79 грн., що складається з основної суми боргу 141 317,57 грн., індекс інфляції 93 552,53 грн., 3% річних-11781,79 грн., що підтверджується довідкою університету. Детальний розрахунок сум нарахованих індексу інфляції, 3% річних, порядок нарахування суду не представлено.

Наказом ректора Вінницького Національного медичного університету ім. М.І. Пирогова за № 173 від 29.04.2016 року лікаря-інтерна ІІ року навчання ОСОБА_1 було відраховано, як особу, що була направлена на роботу (згідно листа МОЗ України від 28.08.2014 року № 11.02-10/50-к-9996) на посаду лікаря загальної практики сімейної медицини Хмельницької міської дитячої лікарні, за прогули, що підтверджує невиконання відповідачем взятих зобов`язань за угодою

Згідно ст. 11 і ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання у сторони виникають як на підставі договорів так і з інших правочинів, актів цивільного законодавства, актів органів державної влади.

За загальними умовами виконання зобов`язань, встановленими ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, одним з таких наслідків є відшкодування збитків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК). Відповідно до ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пп.1, 4 ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності(ст.5 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.52 закону «Про освіту» від 23.05.91 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів.

За Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, затв.Постановою КМУ від 22.08.1996 року №992,чинним на дату виникнення правовідносин, п.14 передбачено, що у випадку звільнення молодого фахівця за ініціативою адміністрації за порушення трудової дисципліни, виникає обов`язок компенсувати вартість навчання до державного бюджету.

6 жовтня 2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про вищу освіту» щодо працевлаштування випускників» (далі - Закон), який набрав чинності з 1 січня 2017 року. Зазначеним Законом скасовано обов`язковість працевлаштування для випускників, підготовка яких здійснювалась за державним (регіональним) замовленням за спеціальностями медичної (фармацевтичної) галузі. Ці зміни забезпечують конституційне право випускників медичних вищих навчальних закладів України на вільний вибір місця подальшої роботи.

Відповідач, підписавши угоду з керівництвом вищого навчальною закладу до прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про вишу освіту» щодо працевлаштування випускників», взяла на себе зобов`язання відпрацювати за направленням, в іншому випадку вона несе відповідальність.

Відповідачем не було дотримано вимог законодавства та угоди в частині її зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу 3 роки відповідно до направлення на роботу, а тому у неї виник обов`язок компенсувати вартість навчання. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові №607/3682/17від 30.01.2019 року та постанові № 755/7554/18 від 29.05.2019 року. Висновки Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про скасування Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовлення, затв ПКМУ від 22.08.1996р., №992.

Суд не компетентний вирішувати питання щодо конституційності законодавства, зокрема, визнати неконституційними норми ч.2 ст.52 закону «Про освіту», п.14 постанови КМ №992, оскільки вирішення питання про їхню конституційність є юрисдикцією КС.

Враховуючи встановлені обставини та те, що відповідач добровільно не відшкодувала витрати, пов`язані з її навчанням, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та задовольняє їх в частині оплати вартості навчання. Щодо стягнення інфляційних та 3% річних, суд приходить до висновку, що дані суми не доведені позивачем, не представлено належного розрахунку порядку їх нарахування. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 141 317,57 грн. на користь позивача по справі, як суб`єкта зобов`язання.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно сумі задоволених вимог в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 200,258,294, 315,319,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова кошти в сумі 141 317,57 грн. в рахунок відшкодування витрат на навчання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач:Вінницький національний медичний університет ім..М.І.Пирогова 56.

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 24 лютого 2020 року.

Суддя З.А.Чевилюк