Постанова

Іменем України

19 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 666/2571/15-ц

провадження № 61-5626св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 ,

треті особи: Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради, Виконавчий комітет Херсонської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від

29 жовтня 2018 року у складі судді Майдан С. І. та постанову Херсонського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у складі колегії суддів: Пузанової Л. В., Склярської І. В., Чорної Т. Г.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, Виконавчий комітет Херсонської міської ради, про виселення.

Позов мотивовано тим, що 02 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 09096, згідно з умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі

20 000,00 доларів США строком до 02 квітня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 02 квітня

2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № 09096, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 02 листопада 2010 року рішення Дніпровського районного суду Херсонської області від 13 травня

2010 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 квітня

2008 року № 09096 звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 168,30 кв. м. та земельну ділянку площею 442 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» за початковою ціною не менше 715 171,00 грн, з укладанням від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселено ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які зареєстровані у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб м. Херсона.

Посилаючись на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення відповідачів із будинку, які у встановлений позивачем строк добровільно його не звільнили, а їх реєстрація за адресою предмета іпотеки здійснена без згоди іпотекодержателя, що є порушенням умов договору, позивач просив виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня

2018 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, Виконавчий комітет Херсонської міської ради, про виселення відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний будинок придбаний не за рахунок кредитних коштів, а тому відсутні підстави для виселення відповідачів із будинку без надання іншого постійного жилого приміщення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2018 залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції вирішуючи спір обгрунтовано виходив з того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 ЖК Української РСР, та дійшов обгрунтованого висновку, що особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, оскільки іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

АТ КБ «ПриватБанк», у якій заявник просив скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 29 січня 2019 року, і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду, а надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради віднесено до компетенції виконавчого комітету міської ради, проте суди попередніх інстанцій поклали обов`язок надати відповідачам інше жиле приміщення на позивача.

Станом на дату розгляду справи відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що 02 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 09096, згідно з умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 20 000,00 доларів США строком до 02 квітня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 02 квітня

2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № 09096, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, розташований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Зазначений будинок придбаний ОСОБА_2 не за рахунок кредитних коштів та належить їй на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скульським А. А. 29 травня 2001 року. Право власності ОСОБА_2 на будинок зареєстровано в установленому законом порядку.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 02 листопада 2010 року рішення Дніпровського районного суду Херсонської області від 13 травня

2010 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 квітня

2008 року № 09096 звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 168,30 кв. м. та земельну ділянку площею 442 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з початковою ціною не менше 715 171,00 грн, з укладанням від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Згідно з відомостями будинкової книги для реєстрації громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_2 , відповідачі зареєстровані та проживають у зазначеному будинку.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин першої, другої статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі 591/3480/15-ц.

Установивши, що іпотечне майно - житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 придбаний не за кредитні кошти, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відсутність підстав для виселення відповідачів із спірного житлового будинку, оскільки виселення відповідачів із іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла не можливе без надання їм іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК Української РСР має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду, а надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради віднесено до компетенції виконавчого комітету міської ради, проте суди попередніх інстанцій поклали обов`язок надати відповідачам інше жиле приміщення на позивача є неспроможними, оскільки вимога про виселення відповідачів заявлена позивачем, відповідно він і повинен довести наявність умов, за яких закон передбачає можливість виселення осіб з іпотечного майна, що не є тотожним з покладенню на позивача обов`язку щодо забезпечення відповідачів житлом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене та з урахуванням доводів касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і наявним у справі доказам, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня

2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 29 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак