КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №367/2651/18 головуючий у суді І інстанції: Оладько С.І.
провадження №22-ц/824/3384/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гуля В.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз», Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз», Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.09.2017 року о 12 год. 55 хв. в м. Ірпінь, вул. Київська, 18-Б, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ІVЕСО д.н. НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху при повороті ліворуч при заїзді на прилежну територію, не пропустив автомобіль Ford д.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого трапилося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів, а водій порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення №367/6192/17 (провадження №3/367/2434/2017) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів.

Відповідно до Звіту №64/09/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого коліcного транспортного засобу (КТЗ), складеного 22.09.2017р. на замовлення ОСОБА_1 оцінювачем ОСОБА_3 , внаслідок механічних пошкоджень належного ОСОБА_1 транспортного засобу марки Ford модель FІЕSТА, ід.№ (VIН):НОМЕР_3, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які складаються, в тому числі, з розриву переднього бамперу, поломки кронштейна кріплення бамперу, розбиття фари (правої), деформації переднього правого крила, пошкоджень підкрилків, деформації правих передніх дверей, поломки правого дзеркала заднього виду, тощо, позивачу ОСОБА_1 завдано матеріальні збитки, розмір яких, з урахуванням фізичного зносу комплектуючих пошкодженого транспортного засобу складає - 43 457,29грн..

На звернення позивача по даній справі - ОСОБА_1 до страховика - ТДВ СК Альфа-Гарант» із письмовими повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування від 08.12.2017р. вх. №УВ/17/4247, надано відповідь від 14.03.2018р. вих.№20/716, згідно якої особі, на користь якої здійснюється страхове відшкодування, посилаючись на ст.ст.33-1,37 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 05.09.2017р. - відмовлено.

Таким чином, на даний час потерпілому ОСОБА_1 не виплачено страхове відшкодування ні ТДВ СК «Альфа-Гарант» за Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК2415446 від 02.03.2017р., а також не відшкодовано завданих йому збитків особою, яка безпосередньо винна у завданні матеріальної шкоди - ОСОБА_2 ..

Отже, з метою належного захисту прав та законних інтересів ОСОБА_1 , позов пред`явлено саме до ОСОБА_2 - особи, яка безпосередньо винна у скоєному правопорушенні, наслідком якого стали завдані позивачу збитки, які полягають у невиконанні відповідачем своїх позадоговірних (деліктних) зобов`язань з відшкодування завданої ним шкоди.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути солідарно із ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант» на його користь матеріальну шкоду у сумі 44 457грн 29 коп..

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз», Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та неповне з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи. Вказує, що ОСОБА_2 порушив низку вимог чинного законодавства, а саме: самовільно переобладнав транспортний засіб, уклав новий договір страхування із тим самим автомобілем з ПрАТ «ЄСС» без розірвання раніше укладеного, а також не повідомив нового страховика про наявність раніше укладеного полісу, крім того, після настання ДТП своєчасно не повідомив страховика про настання страхового випадку та не проінформував позивача про назву чинного на момент настання страхового випадку страховика. Зазначає, що ОСОБА_2 реалізуючи свої цивільні права на власний розсуд, вчинив відповідно протиправні дії, наслідком яких є фактична втрата ним права на виплату страхового відшкодування в його, як застрахованої особи, інтересах на користь третьої особи - постраждалого ОСОБА_1 .. Звертає увагу, що суд першої інстанції не застосував низку норм Цивільного Кодексу України, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про недійсність на момент настання страхового випадку договору (полісу) страхування №АК2415446 від 02.03.2017 року. Також, вказує на пояснення МТСБУ вх. №26691 від 02.09.2019 року у якому зазначено, що станом на момент настання страхового випадку договір (поліс) страхування №АК2415446 від 02.03.2017 року був чинним.

Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що всі твердження апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди учасником даної події був саме автомобіль типу С1, якій не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі укладений з Товариством ДВСК «Альфа Гарант» від 03 березня 2017 року, враховуючи викладені обставини суд першої інстанції вважав, що обов`язок відшкодування шкоди виник саме у ПАТ «Європейський страховий союз» в якому був застрахований транспортний засіб типу С1, та який належить особі винній у ДТП.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 , оскільки відповідач уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 31 серпня 2017 року з ПАТ «Європейський страховий союз».

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1 п. 1.7 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.»

Відповідно до ст. 33 п. 33.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 33 п. 33.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Встановлено, що 03.03.2017 року між ОСОБА_2 та товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,згідно якого ОСОБА_2 було забезпечено транспортний засіб типу D1, IVECO TURBO DAILY 49-10 д.н. НОМЕР_1 з терміном дії Договору до 02.03.2018 року (т. 1 а.с.157).

18.08.2017 року відповідач здійснив перереєстрацію автомобіля IVECO TURBO DAILY 49-10 при переобладнанні без зміни номерних агрегатів, де змінився тип кузова з автобуса на вантажний фургон. (т. 1 а.с.109).

31.08.2017 року відповідач ОСОБА_2 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 1375838 з приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз», відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб типу С1, IVECO TURBO DAILY 49-10 д.н. НОМЕР_1 з терміном дії Договору до 30.08.2018 року (т. 1 а.с. 38).

05.09.2017 року о 12 год. 55 хв. в м. Ірпінь, вул. Київська, 18-Б, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ІVЕСО д.н. НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху при повороті ліворуч при заїзді на прилежну територію, не пропустив автомобіль Ford д.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого трапилося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів, а водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Власником автомобіля ІVЕСО д.н. НОМЕР_1 є відповідач по справі ОСОБА_2 (т. 1 а.с.39).

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення №367/6192/17 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів (т. 1 а.с. 8).

06.09.2017 року позивач звернувся до приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 05.09.2017 року (т. 1 а.с.69).

Встановлено, що ПАТ «Європейський Страховий Союз» позивачу не відмовляла у здійсненні страхової виплати.

Відповідно до Звіту №64/09/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого коліcного транспортного засобу (КТЗ), складеного 22.09.2017 року на замовлення ОСОБА_1 оцінювачем ОСОБА_3 , внаслідок механічних пошкоджень належного ОСОБА_1 транспортного засобу марки Ford модель F1ЕSТА, ід.№ (VIН):НОМЕР_3, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які складаються, в тому числі, з розриву переднього бамперу, поломки кронштейна кріплення бамперу, розбиття фари (правої), деформації переднього правого крила, пошкоджень підкрилків, деформації правих передніх дверей, поломки правого дзеркала заднього виду, тощо, позивачу ОСОБА_1 завдано матеріальні збитки, розмір яких, з урахуванням фізичного зносу комплектуючих пошкодженого транспортного засобу складає - 43 457,29 (сорок три тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 29 коп.) (т. 1 а.с. 15-28).

Вартість складання оцінювачем ОСОБА_4 1. Звіту №64/09/17 від 22.09.2017 року про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) Ford FІЕSТА, р.н. НОМЕР_2 , становить 1000,00 гривень.

Відповідно до довідки від 05.12.17 року №Т-1071 позивач належний йому автомобіль Форд Фієста, 2012 року, н.з НОМЕР_2 продав 01.11.2017 року даний автомобіль було перереєстровано на іншу особу (т.1а.с.9).

08.12.2017 року позивач звернувся до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та подав відповідну заяву про страхове відшкодування (а.с.10-11).

Згідно листа від 14.03.2018 року Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, як вбачається зі змісту листа ,відмовлено було у зв`язку із ненаданням позивачем пошкодженого автомобіля для його огляду (т. 1 а.с.13).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди учасником даної події був саме автомобіль типу С1, якій не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі укладений з Товариством ДВСК «Альфа Гарант» від 03 березня 2017 року, враховуючи викладені обставини суд першої інстанції вважав, що обов`язок відшкодування шкоди виник саме у ПАТ «Європейський страховий союз» в якому був застрахований транспортний засіб типу С1, та який належить особі винній у ДТП. Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 , оскільки відповідач уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 31 серпня 2017 року з ПАТ «Європейський страховий союз».

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 порушив низку вимог чинного законодавства, а саме: самовільно переобладнав транспортний засіб, уклав новий договір страхування із тим самим автомобілем з ПрАТ «ЄСС» без розірвання раніше укладеного, а також не повідомив нового страховика про наявність раніше укладеного полісу, крім того, після настання ДТП своєчасно не повідомив страховика про настання страхового випадку та не проінформував позивача про назву чинного на момент настання страхового випадку страховика, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ОСОБА_2 переобладнання автомобіля є правом відповідача, він переобладнаний автомобіль зареєстрував у відповідних органах та отримав новий технічний паспорт на переобладнаний автомобіль, крім того відповідач у відповідності до вимог закону уклав договір обов`язкового страхування з ПрАТ «ЄСС» на переобладнаний транспортний засіб та повідомив страхову компанію ПрАТ «ЄСС» про настання страхового випадку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 реалізуючи свої цивільні права на власний розсуд, вчинив відповідно протиправні дії, наслідком яких є фактична втрата ним права на виплату страхового відшкодування в його, як застрахованої особи, інтересах на користь третьої особи - постраждалого ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки позивач на власний розсуд заявив клопотання про виключення ПрАТ «ЄСС» з відповідачів, та пред`явив вимоги до неналежних відповідачів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував низку норм Цивільного Кодексу України, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про недійсність на момент настання страхового випадку договору (полісу) страхування №АК2415446 від 02.03.2017 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у полісі №АК2415446 від 02.03.2017 року затрахований транспортний засіб типу D1, який на момент дорожньотранспотрної пригоди вже не існував фізично, а тому суд першої інстанції вірно не взяв його до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що у поясненні МТСБУ вх. №26691 від 02.09.2019 року зазначено, що станом на момент настання страхового випадку договір (поліс) страхування №АК2415446 від 02.03.2017 року був чинним, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції вірно дав оцінку зазначеній відповіді та вірно зазначив, що хоча договір і не був визнаний недійсним, разом з цим за зазначеним договором був застрахований транспортний засіб типу D1, який не був задіяний в дорожньо- траспотрній пригоді.

Доводи апеляційної скарги про те, що шкоду необхідно стягнути з винної особи у ДТП - ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_2 повинен здійснити відшкодування шкоди в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, відповідно до вимог ст.1194 ЦК України

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачами.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовну та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами, положення ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «18» лютого 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіВ.В. Гуль
О.І. Сліпченко