ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Херсон

Справа №766/13043/20

Провадження №22-ц/819/1576/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Тихоша Дмитро Сергійович, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Майдан С.І., у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_2 до подання позовної заяви звернулася до суду із заявою до ОСОБА_3 про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначила, що 01 червня 2018 року надала ОСОБА_3 в борг 13000,00 доларів США, які остання зобов`язалася повернути 01 серпня 2020 року, що підтверджується складеною розпискою. В обумовлений сторонами строк позичальник належним чином умови договору позики не виконала.

Із оголошення з газети «Із рук в руки» від 23 серпня 2020 року заявник довідалася, що боржник має намір продати належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Пославшись на те, що у випадку відчуження цієї квартири, вона не зможе задовольнити свої майбутні вимоги про стягнення боргу за договором позики, ОСОБА_2 просила суд накласти арешт на належну ОСОБА_3 двокімнатну квартиру, загальною площею 42 кв м.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду задоволено частково.

Постановлено заборонити ОСОБА_3 відчуження нерухомого майна: двокімнатної квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 . В решті заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Тихоша Д.С.,посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 27 серпня 2020 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування скарги апелянт вказав, що нерухоме майно, відносно якого судом вжито заходи забезпечення позову, є предметом іпотеки за нотаріально посвідченим іпотечним договором від 12 червня 2018 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в забезпечення виконання останньою зобов`язань за договором позики від 12 червня 2018 року. У зв`язку із невиконанням ОСОБА_3 позикових зобов`язань від 12 червня 2018 року, 21 вересня 2020 року іпотекодержатель задовольнив свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом реєстрації за ним права власності на квартиру. Наявна заборона на відчуження об`єкту нерухомості впливає на його права, як власника майна.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Тихоша Д.С. апеляційну скаргу просив задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Пойда І.Г. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на законність та обґрунтованість ухвали суду від 27 серпня 2020 року та відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_3 до суду не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи обізнана у відповідності до вимог цивільного-процесуального законодавства, про що свідчить повідомлення про вручення їй поштового відправлення від 06 листопада 2020 року. Причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з`явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктом 2 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, серед іншого забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27 серпня 2020 року встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42 кв м.

З огляду на предмет позовних вимог, які мала намір заявити ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що достатнім та співмірним із заявленими вимогами буде вид забезпечення позову шляхом заборони боржнику здійснювати відчуження належного їй вищезазначеного нерухомого майна, оскільки це майно може бути відчужене на момент виконання рішення, що значно ускладнить в подальшому виконання можливого рішення про задоволення позову.

Проте, погодитися із оскаржуваною ухвалою суду не можна, оскільки суд, хоча й послався на отриману інформацію щодо об`єкту нерухомості, у тому числі, з Державного реєстру Іпотек, але в повній мірі не надав правової оцінки тому, що спірна квартира перебуває в іпотеці, а відтак для іпотекодержателя цього майна ОСОБА_1 діють правила пріоритетності задоволення його вимог у відповідності до положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Належним чином перевірена з Державних реєстрів інформація стосовно спірного нерухомого майна дала б суду змогу пересвідчитися, що вжиті заходи забезпечення позову можуть призвести до порушення прав інших осіб щодо визначеної законом черговості задоволення вимог кредиторів боржника й, з огляду на фактичні обставини справи, визначитися чи будуть сприяти запропоновані заявником заходи забезпечення позову можливому виконанню судового рішення у разі задоволення вимог ОСОБА_2 .

Також встановлено, що на підставі договору іпотеки від 12 червня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , 21 вересня 2020 року апелянт ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а отже, обраний судом спосіб забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири впливає на права та інтереси теперішнього власника цього майна.

За наведених обставин, оскаржуване судове рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, з приводу чого ухвала суду від 27 серпня 2020 року підлягає скасуванню з прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 156, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Тихоша Дмитро Сергійович, задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 16 листопада 2020 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько