Справа №333/4927/19
Провадження №2/333/286/20
13 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2
про розірвання договору довічного утримання, зняття заборони на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на житло, проведеної на ім`я відповідача, -
ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, зняття заборони на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на житло, проведеної на ім`я відповідача. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 30.10.2017 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання. За умовами вказаного договору ОСОБА_1 передав у власність відповідача належну йому на праві приватної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу одночасно з посвідченням договору довічного утримання накладено заборону відчуження майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до припинення чи розірвання договору довічного утримання. Відповідно до умов договору довічного утримання, ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок довічного утримання ОСОБА_1 . Приблизно з жовтня 2018 року відповідач взагалі перестала відвідувати позивача та виконувати будь-які зобов`язання за договором довічного утримання. З огляду на викладене, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 13.02.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явилась, на адресу відповідача, за якою остання зареєстрована та фактично проживає, було направлено судові повістки. На адресу суду повернулись конверти з причин «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1). Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3).
Частиною 3 ст. 640 ЦК України визначено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Згідно з ч. 1 ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Частиною 1 ст. 745 ЦК України визначено, що договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до 1 ст. 748 ЦК України, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 30.10.2017 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі-Відчужувач) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (далі-Набувач) укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Компанієць І.Ю., зареєстрований в реєстрі за №719 (а.с. 6-8).
Пунктом 11 вказаного Договору визначено, що відповідно до ст.ст. 334, 640 Цивільного кодексу України, цей договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Право власності набувача на квартиру виникає з моменту державної реєстрації нотаріусом цього права, згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка є обов`язковою.
Відповідно до ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
Набувач може бути зобов`язаний забезпечити відчужувача житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду). У цьому разі в договорі має бути конкретно визначена та частина помешкання, в якій відчужувач має право проживати (ч. 1 ст. 750 ЦК України).
Як вбачається з пункту 5 зазначеного Договору, за згодою сторін обов`язок набувача майна з надання відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді: надання відчужувачу довічне безоплатне користування відчужуваною квартирою без проживання в ній сторонніх осіб (п.п. 5.1. Договору); надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, вологе прибирання квартири один раз на тиждень, прання та прасування білизни - один раз на 10 днів) (п.п. 5.2).
Згідно з п. 5.3 Договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вартість матеріального забезпечення оцінена сторонами в 1 400 грн. на місяць, в які входить наступне:
-витрати на придбання для відчужувача лікарських засобів на підставі наданих лікарем рецептів на його лікування (за рахунок суми матеріального забезпечення та в межах її вартості);
-забезпечення надання відчужувачеві медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами (маніпуляції, консультування, уколи, масаж та інше), (за рахунок суми матеріального забезпечення та в межах її вартості);
-щотижневе забезпечення відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем його проживання та оплати їх вартості (за рахунок суми матеріального забезпечення і в межах її вартості);
-у разі неможливості відчужувачем самостійно харчуватись внаслідок хвороби, набувач організовує триразове харчування відчужувача (за рахунок суми матеріального забезпечення і в межах її вартості);
-вартість продуктів визначається виходячи з середніх цін на продукти у період їх придбання і може підтверджуватись довідками торгівельних організацій чи адміністрації ринку, чеками, замовленнями з відміткою про оплату та дату (час) виконання замовлення, яка завіряється штампом (печаткою) і підписом уповноваженої особи суб`єкта господарювання та іншими документами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Пунктом 6 вказаного вище Договору довічного утримання визначено, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.
Як встановлено судом, в матеріалах цієї справи відсутні будь-які докази на підтвердження виконання ОСОБА_2 умов п.п. 5.2, 5.3 Договору довічного утримання від 30.10.2017 р., зокрема, щодо надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, вологе прибирання квартири один раз на тиждень, прання та прасування білизни - один раз на 10 днів), придбання для відчужувача лікарських засобів на підставі наданих лікарем рецептів на його лікування, забезпечення надання відчужувачеві медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами (маніпуляції, консультування, уколи, масаж та інше), щотижневе забезпечення відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем його проживання та оплати їх вартості.
Доказів протилежного відповідачем не надано.
З огляду на викладене, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання набувачем ( ОСОБА_2 ) умов п.п. 5.2, 5.3 Договору довічного утримання від 30.10.2017 р., суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, укладеного 30.10.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Компанієць І.Ю., зареєстрований в реєстрі за №719.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.
Як встановлено судом, під час посвідчення договору довічного утримання, укладеного 30.10.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за №719, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Компанієць І.Ю. накладено заборону відчуження на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за №720.
Зазначена обставина підтверджується договором довічного утримання, укладеного 30.10.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за №719 (а.с. 6-8), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.11.2017 року №102995082 (а.с. 9).
Враховуючи, що під час розгляду справи по суті встановлено факт невиконання набувачем ОСОБА_2 обов`язків за договором довічного утримання від 30.10.2017 року, що стало підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання зазначеного договору, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині зняття заборони на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на житло, проведеної на ім`я відповідача є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 223, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Розірвати договір довічного утримання, укладений 30.10.2017 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Компанієць І.Ю., зареєстрований в реєстрі за №719.
Зняти заборону відчуження на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , накладену 30.10.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Компанієць І.Ю., зареєстровану в реєстрі за №720.
Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , проведену на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на підставі договору довічного утримання від 30.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Компанієць І.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №719.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) - 2 305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20 коп. судового збору.
Повне рішення складено 21.02.2020 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова