Провадження № 2/643/1109/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

за участю секретаря Галік А.Е.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

22.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку, до досягнення нею 23-х років, за умовою, що вона буде продовжувати навчання. Свій позов мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком. Вона зареєстрована і фактично мешкаю за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за даною адресою зареєстрований її батько ОСОБА_2 , який фактично мешкає за іншою адресою. 08.09.2010 року шлюб між її батьками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було розірвано. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 19.10.2007 року, постановленому за результатами розгляду позову її матері ОСОБА_3 відповідач сплачував на її утримання та брата ОСОБА_1 аліменти спочатку у твердій грошовій сумі, а згідно з рішенням суду від 13.05.2010 року у розмірі 1/3 частки від заробітку. Аліменти відповідач сплачував до її повноліття, отже з 24.01.2019 року зобов`язання щодо їх сплати на її утримання у відповідача припинено. На даний час вона є студенткою 1-го курсу АДОМ факультету Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова з денною формою навчання за рахунок коштів державного бюджету. Отже, згідно закону вона має право на отримання аліментів на період навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. На даний час їй відомо, що відповідач має постійне місце роботи, отже його доходи є стабільними та він має можливість сплачувати аліменти у частці від заробітку. Про наявність непрацездатних осіб на утриманні відповідача або інших дітей інформація відсутня. Позов просила задовольнити.

29.11.2019 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні зазначеного позову, посилаючись на те, що він постійно працює водієм у ТОВ «АТП «АМО». Його нарахована заробітна плата складає 4200,00 грн. щомісячно, з вказаної суми утримуються податки та обов`язкові платежі у розмірі 819, 00 грн. Отже, заробітна плата до виплати складає 3381, 00 грн. Інших джерел доходу він не має. Більш високооплачувану роботу знайти також не може. Його заробіток є єдиним фінансовим джерелом для його забезпечення та існування. Йому на праві власності належить 1/3 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . Інші 2/3 частини квартири належать його матері, ОСОБА_4 . У зазначеній квартирі проживає його мати з його двома повнолітніми дітьми з вересня 2011 року. Іншого майна в нього немає. Знайти підробітку та додаткову роботу на теперішній час не має змоги, бо здійснює догляд за хворою мамою та малолітнім сином, які перебувають на його утриманні. Крім того, малолітній син залишився без матері. Його мати є інвалідом третьої групи та пенсіонеркою за віком, останнім часом вона дуже сильно хворіє, перенесла операцію, що тягне за собою величезні витрати та його постійну присутність біля неї. Єдиним доходом матері є пенсія у розмірі 3700,00 грн. Вважає за необхідне коротко викласти обставини свого життя, які прямо підтверджують той факт, що він не має змоги надавати фінансову допомогу своїм повнолітнім дітям. Від першого шлюбу у нього народилися двоє дітей, це: позивач у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . З першою дружиною вони розлучилися у 2010 році. З 2007 року з нього стягувалися аліменти у твердій грошовій сумі на утримання двох дітей. З 2017 року за рішенням Московського районного суду розмір аліментів було змінено і з нього стягувалися аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини його доходу. Мати дітей, ОСОБА_6 не здійснювала належний догляд за дітьми з 2011 року. Діти з вересня 2011 року проживали за його місцем реєстрації разом з його мамою та досі там проживають. Виходило так, що аліменти на утримання дітей він платив колишній дружині, а фактичний догляд за дітьми здійснювала його мати, ОСОБА_4 . Так його мати годувала дітей, прибирала у квартирі, проводжала дітей до школи, купувала харчі та оплачувала комунальні послуги. Він постійно надавав матері гроші як для придбання харчів, так і для оплати комунальних послуг. Останні роки, починаючи з 2016 року, його мати сильно хворіє, вона не в змозі доглядати вже за дорослими дітьми і саме з цього часу почалися непорозуміння з дітьми. У 2010 році він вдруге одружився з ОСОБА_7 . Від другого шлюбу у нього народився син, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.02.2017 року вони з ОСОБА_7 розірвали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 його друга дружина, ОСОБА_7 померла. Так, його молодший син, ОСОБА_8 , у 8 річному віці залишився без матері. Вихованням молодшого сина займаються він разом з батьками його другої дружини. Останнім часом він став дуже погано себе почувати. 26.11.2019 року йому було надано консультаційний висновок спеціаліста (лікаря гастроентеролога) про те, що у нього діагностуються наступні захворювання: Панкреатит (больова форма), дисфункція жовчного міхура, гепатоз печінки. Йому призначене відповідне лікування. Вказане захворювання носить хронічний характер, але останнім часом перейшло у больову форму. Тобто, без приймання ліків він відчуває нестерпний біль та не має змоги їсти без ферментативних препаратів. У своєму позові ОСОБА_1 зазначає про те, що навчається в Харківському національному університеті міського господарства імені О. Бекетова за денною формою навчання за рахунок коштів державного бюджету. Таким чином, позивач у справі не позбавлена можливості завдяки своїм знанням отримувати стипендію від держави. Позивач є фізично здоровою дівчиною 20 річного віку, що дає їй можливість працювати. Також у позивачки є мати, ОСОБА_9 , яка має такий же обов`язок по утриманню повнолітньої доньки при фінансовій можливості. Як йому відомо, мати позивача працює офіційно, не має інших аліментних зобов`язань (неповнолітніх дітей немає, батьки померли), діти разом з нею не проживають, вона не сплачує комунальні послуги за дітей, а відтак спроможна фінансово допомагати своїм повнолітнім дітям. На сьогодні, ним з`ясовано, що бухгалтерією за його місцем роботи незаконно перераховано в якості сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей надлишкові кошти у розмірі 30 000 гривень. З цього приводу ним подано до бухгалтерії офіційну заяву, відповідь на яку він ще не отримав.

12.12.2019 року від позивача ОСОБА_5 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що позицію відповідача вважає не вірною та необґрунтованою достатніми доказами. Відповідач є працездатною особою, не інвалідом, має постійну роботу і стабільний дохід, на праві власності йому належить частка нерухомого майна. Ствердження відповідача, що він доглядає за хворою матір`ю та малолітнім сином, у зв`язку з чим не може знайти більш високооплачувану роботу, є голослівним та не підтвердженим будь-якими доказами, як то: медичним висновком про потребу матері у посторонньому догляді, доказами того, що малолітня дитина мешкає разом з ним. Разом з тим, мати відповідача, її бабуся, дійсно є людиною похилого віку та іноді хворіє. Але ж разом з нею у її квартирі проживають вона з братом, отже у разі необхідності на її прохання надають повсякденну побутову допомогу. Оскільки відповідач мешкає в іншому місці, досить далеко від їхнього місця проживання з бабусею та щоденно працює, останній апріорі не може здійснювати за нею догляд, якщо навіть деякий час вона б його і потребувала. Малолітній син відповідача, як їй відомо, після розлучення відповідача з його матір`ю ще до її смерті мешкав, а після смерті його матері продовжує мешкати зі своєю бабусею і дідусем (батьками його матері) окремо від відповідача. Відповідач не надав жодних доказів спільного проживання разом з малолітнім сином. Отже, відповідач не здійснює догляд за своїм малолітнім сином та його твердження з цього приводу є неправдивими. Доводи відповідача про наявність на даний час інших аліментних зобов`язань також є неправдивими і не підтверджені належними доказами. За рішенням Московського районного суду міста Харкова у справі № 2-9004/10 від 15.06.2010 року був виданий виконавчий лист про стягнення аліментів на користь її матері ОСОБА_10 на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. По досягненню ними з братом повноліття, ОСОБА_11 з 09.10.2017 року, ОСОБА_12 з 24.01.2019 року, аліментні зобов`язання відповідача припинились, окрім обов`язку зі сплати заборгованості по аліментам, яку відповідач сплачував по травень 2019 року включно. На даний час стягувачем ОСОБА_10 оскаржуються дії органу виконавчої служби щодо неповноти стягнення суми заборгованості. У свою чергу, як повідомив у своєму відзиві відповідач, він має намір оскаржити дії щодо надміру стягнутих сум заборгованості. Але вирішення спірних питань знаходиться в іншій площині та немає відношення до предмету заявленого нею позову. Що стосується позову про стягнення аліментів з відповідача її братом ОСОБА_5 , то на даний час його ще не розглянуто, отже аліментні зобов`язання не виникли. Відповідач зазначає, що вона мешкає у його квартирі та він сплачує за неї комунальні послуги. З цього приводу зазначає наступне: квартира у якій на даний час мешкають вона з братом належить на праві спільної часткової власності матері відповідача (їхній бабусі) 2/3 частки, а відповідачу 1/3 частка. Їхнє з братом вселення у зазначену квартиру відбулось на підставі судового рішення, за позовом матері до їхнього повноліття, проти чого відповідач заперечував. У зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 на квартиру накладений арешт. Комунальні послуги по квартирі сплачуються їхньою бабусею ОСОБА_4 і частково (за електроенергію) матір`ю позивача ОСОБА_10

24.12.2019 року від відповідача ОСОБА_5 до суду надійшли заперечення, в яких він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначив, що у відповіді на відзив позивач заперечує той факт, що він не має достатнього фінансового забезпечення. Свою позицію ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що він є працездатним, має стабільний дохід та йому на праві власності належить частка нерухомого майна. Вказані посилання позивача мають поверхневий характер без деталізації та з`ясування фактичних обставин справи. Насправді його середньомісячний дохід складає 4200 гривень (з урахуванням податків), на руки він отримує приблизно 3400 грн. Отже, його заробітна плата складає 3400 грн. Вказана заробітна плата є єдиним його доходом, з 2013 року він працює водієм на цій фірмі. За станом здоров`я він дійсно не є інвалідом, однак в останній час він дуже сильно хворіє, що підтверджується медичною довідкою, що тягне за собою витрачання чималих грошових коштів. Дійсно, йому на праві власності належить 1/3 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . Інші 2/3 частини належать його матері. Слід зазначити, що у вказаній квартирі постійно проживають його повнолітні діти, за яких він оплачує комунальні послуги та повністю утримував їх до повноліття. Вказані обставини обмежують його у можливості використати свою власність на свій розсуд. Також, у відповіді на відзив позивач посилається на те, що ні його малолітній син, ні його мати похилого віку від нього не отримують допомоги та нібито ним не надано жодних доказів про наявні аліментні зобов`язання. Позиція позивача зводиться до того, що суд повинен враховувати інтереси лише повнолітньої доньки та його обов`язок її утримувати, а наявність хворої матері та малолітнього сина - сироти повинні залишитися поза увагою суду. З вихованням малолітнього сина йому допомагають батьки померлої дружини, що не звільняє його від обов`язку утримувати сина. Вони мають добрі стосунки. Посилання позивача на той факт, що він не надав доказів про добровільне відрахування коштів на утримання малолітнього сина та не надав доказів про аліментні зобов`язання, спростовується тим, що він нікому ці гроші не перераховує, бо особисто витрачає кошти на утримання свого малолітнього сина. Ще за життя його другої дружини, малося рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Однак після смерті другої дружини він єдиний законний представник свого малолітнього сина. Посилання ОСОБА_5 на те, що вона з братом допомагають бабусі носять неправдивий характер. Його мати за останні два роки перебувала на стаціонарному лікуванні 5 разів, жодного разу її не провідали ні онук, ні онучка (позивачка у справі). Між бабусею та онуками склалися не дуже приємні стосунки. Ці обставини може підтвердити його мати, ОСОБА_4 та будь хто з сусідів. Його заробітна плата є дуже мізерною, тому забезпечити всіх на належному матеріальному рівні він не в змозі. Декілька разів, на час перебування матері у лікарні, він брав кредити у банківській установі. Лише у 2019 році погасив кредити. Придбання ліків, оплата медичних послуг, придбання протезу та інші витрати були проведені ним та мамою за спільні кошти (її пенсії просто не вистачило б на лікування) та більшу частину вони брали в борг. 12.12.2019 року Московським районним судом м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М. у справі № 643/17368/19 було постановлено рішення про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/5 частини від заробітку. Вказане рішення суду він отримав 23.12.2019 року та має намір оскаржувати його до апеляційного суду. Звертає увагу на той факт, що його заробітна плата складає приблизно 3400 грн. щомісяця. Робота його не носить мінливий характер, на цій роботі він постійно працює з 2013 року. Якщо 1/4 частина буде стягнута на утримання повнолітньої доньки та 1/5 частина на утримання повнолітнього сина у нього залишається сума з заробітної плати у розмірі 1870 гривень, з яких він повинен утримувати малолітнього сина, себе і допомагати хворій матері. У відповіді на відзив ОСОБА_5 заперечує той факт, що він оплачує комунальні послуги за її проживання та проживання ОСОБА_5 (його старшого сина), та наполягає, що комунальні послуги оплачує його мати самостійно, та частково оплачує її мати (його перша дружина). При цьому до відповіді на відзив додані копії квитанцій. ОСОБА_2 звертає увагу суду, що додані до відповіді квитанції на суму 405 гривень - оплата електроенергії у квартирі АДРЕСА_2 за наступні дати: 09.11.2012р. - 50 грн. (квитанція № 00189) 30.11.2012р. - 25 грн. (квитанція № 00071) 28.02.2013 р. - 50 грн. (квитанція № 00141) 04.09.2013р. - 30 грн. (квитанція № 00029) 10.10.2016р. - 50 грн. (квитанція № 00052) 23.02.2017р. - 100 грн. (квитанція № 00023) 11.04.2017р. - 100 грн. (квитанція № 00143). Отже, позивач надає лише 7 квитанцій за оплату електроенергії за період часу з 2012 року до 2017 року включно на загальну суму 405 грн. Платником у всіх квитанціях зазначена його мати. Жодної квитанції про оплату комунальних послуг від матері позивачки не надано. Також до відповіді на відзив надані квитанції про оплату комунальних послуг у зовсім іншій квартирі за 2002 -2003 роки. Це свідчить про те, що ОСОБА_5 намагається ввести суд в оману та підтвердити ті факти, які не відповідають дійсності. У нього на руках маються всі оригінали квитанцій про оплату комунальних послуг. Комунальні послуги оплачують вони разом з ОСОБА_4 , інколи виникає заборгованість, яку вони гасять за можливістю. У позивача є мати, ОСОБА_9 . Жодного слова ні в позові, ні у відзиві на позов про можливість або неможливість надання допомоги з боку матері не зазначається, що свідчить про неповноту та недоведеність позову.

04.02.2020 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копію лікарняного, копію виписки з історії хвороби, копію направлення на стаціонарне лікування.

Суд дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 4).

Згідно з довідкою Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова від 17.09.2019 року за № 183/12 ОСОБА_1 дійсно навчається та є студентом 1 курсу АДОМ факультету денної форми навчання. Строк навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2020 року (бюджет). Зарахована з 01.09.2019 року на 1 курс наказом № 920-03 від 06.08.2019 року (а.с. 10).

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця на період навчання у Харківському національному університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, починаючи з 22.10.2019 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 840, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 264-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 191, 198 200 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця на період навчання у Харківському національному університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, починаючи з 22.10.2019 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір в дохід держави в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Суддя Харченко А.М.