Справа № 524/360/20
Провадження №2/524/1193/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі судового засідання - Бельченко Н.Л., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2020 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 коштів на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини доходу зі всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум на дітей відповідного віку, починаючи стягувати з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку до досягнення дитиною 3-х річного віку.

Вказувала, що проживала з відповідачем однією сім`єю, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дочка - ОСОБА_3 . Зазначила, що на даний час вона разом із дочкою проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає.

Ухвалою судді від 04 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі, визначено та залучено сторін у справі, призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, відповідач позов визнав в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Позивач з відповідачем деякий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство.

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-ох років, одержує матеріальну допомогу при народженні дитини. Відповідач працює та має стабільний заробіток.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1 ст. 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Позивач має право на одержання від відповідача коштів на своє утримання та утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Відповідач визнав позов, не надав суду жодних належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу такої матеріальної допомоги на утримання дитини і позивача.

Отже, суд, враховуючи наведені встановлені обставини, а також майновий стан відповідача, зокрема розмір його заробітної плати вважає, що позивач має право на одержання від відповідача коштів на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача та утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, а відповідач зобов`язаний та має реальну фактичну можливість надавати таку допомогу у визначеному судом розмірі.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на її утримання і на утримання дитини, недопущення погіршення матеріального становища позивача і малолітньої дитини та одночасно відповідача, що мають істотне значення, визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини доходу зі всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум на дітей відповідного віку, та на утримання позивача у розмірі 1/7 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22 січня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Крім того, суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 84, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 200, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини доходу зі всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум на дітей відповідного віку, починаючи з 22 січня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22 січня 2020 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення сум платежу за один місяць виконати негайно.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно довідки Державної фіскальної служби України від 24 грудня 2020 року надати РНОКПП не має можливості з причин: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ..

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили у випадку неподання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: