Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020 Справа №607/10403/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицака Р.М.

за участю секретаря Бігун О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження здоров`я, негативних наслідків, змін що наступили у зв`язку із цим, моральних страждань, в обґрунтування якого зазначає наступне. Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002644 від 10.08.2017 досудовим розслідуванням встановлено, що 10.08.2017 року близько 12.00 год., ОСОБА_2 , перебуваючи на ринку «Нива», що в м. Тернопіль по вул. Живова, під час конфлікту з ОСОБА_1 , нанесла потерпілій один удар долонею правої руки в ділянку обличчя зліва, внаслідок чого завдала фізичного болю, а також спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців і садна на обличчі зліва (лобово-скроневій, виличній ділянках і щоці) та садна носа. Дії обвинуваченої ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.01.2020 року у справі № 607/12021/17-к звільнено обвинувачену ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, за вказаною статтею, у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Кримінальне провадження про обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - закрито. Питання цивільного позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення не вирішувалося у кримінальному провадженні, тому позивач скористався своїм правом на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства. Внаслідок зазначених вище неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральної шкоди яку вона оцінює у сумі 20 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй завдано моральних страждань внаслідок дій обвинуваченої ОСОБА_2 , зокрема неприємні спогади, страхи можливого повторення події, насторога і тривога щодо пережитого, емоційна напруга та почуття образи, дискомфорт внаслідок отримання фізичних травм та необхідність реабілітації після цього, тому позивачу було завдано душевних страждань, фізичного болю, порушено нормальний спосіб та ритм життя.

10 липня 2020 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області провадження у зазначеній справі було відкрите за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання.

06 листопада 2020 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Притула В.Д. подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві, не заперечили щодо заочного розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Скакун О.К. та відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за їх відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавали.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачка не заперечила проти заочного вирішення справи.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, встановив наступне.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002644 від 10.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, 10 серпня 2017 року, близько 12.00 години, громадянка ОСОБА_2 перебуваючи на ринку «Нива», що по вул. Живова, у м. Тернополі, в ході словесного конфлікту нанесла тілесні ушкодження громадянці ОСОБА_1 .

01 вересня 2017 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні даного кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Зокрема встановлено, що 10 серпня 2017 року, близько 12.00 години, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 котрі перебували на ринку «Нива», що знаходиться по АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 серпня 2017 року, близько 12.00 год., ОСОБА_2 , перебуваючи на ринку «Нива», який знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Живова, під час конфлікту з ОСОБА_1 , нанесла один удар долонею правої руки в ділянку обличчя зліва, внаслідок чого завдала фізичного болю, а також спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців і садна на обличчі зліва (лобово-скроневій, виличній ділянках і щоці) та садна носа.

Згідно висновку експерта № 1205 від 11 серпня 2017 року судово медичної експертизи призначеної та проведеної в кримінальному провадженні, на підставі постанови слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області, підсумовано, що при судово медичній експетизі у ОСОБА_1 виявлені синці і садно на обличчі зліва (лобово-скроневій, виличній ділянках і щоці) та садна носа. Вказані вище ушкодження виникли від дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями приблизно від декількох годин до однієї доби до проведення експертизи, що підтверджується її характером і властивостями. Виявлені у ОСОБА_1 синці і садна за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Зазначені вище ушкодження не властиві для виникнення при падінні з висоти власного росту (на площині). Утворення їх за обставин, на які посилалась ОСОБА_1 при судово медичній експертизі, не виключається.

За результатами розгляду кримінального провадження № 0002644 від 10.08.2017 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 15 січня 2020 року ОСОБА_2 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України ухвалено звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закрити.

Ухвала суду набрала законної сили 23 січня 2020 року (справа № 607/12021/17-к).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Окрім цього, відповідно до ст. 284 КПК України визначено чіткий перелік реабілітуючитх підстав. Нереабілітуючими підставами при закритті кримінального провадження (передбачені ч. 2 вказаної статті), які у тому числі вирішують питання про вчинення злочину, є зокрема закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відіповідальності.

Закриття криміналнього провадження зі звільненням особи від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою діяння, яке містить склад злочину.

Згідно із ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі минуло два роки.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, згідно обвинувального акту, кримінальне правопорушення ОСОБА_2 було вчинено 10 серпня 2017 року.

Отже, за змістом наведених норм права звільнення від кримінальної відповідальності застосовується лише щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та за умов, передбачених законом.

З огляду на надані докази щодо наявності ухвали суду за подією, яка була між сторонами і стала підставою звернення до суду, суд визнає дану обставину щодо такої події, яка є встановленим фактом, що не підлягає доказуванню.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій (у зв`язку із ушкодженням здоров`я) - вчиненням відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1177 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи,а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку суду, позивач ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом зазнала моральних та душевних страждань у зв`язку з нанесенням їй відповідачем ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень.

При визначенні розміру моральної шкоди завданої потерпілій ОСОБА_1 позивачу у даній цивільній справі, суд, враховує доведеність факту вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, ступінь вини ОСОБА_2 , виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілою ОСОБА_1 перенесені моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку порушенням нормального та звичного способу життя, необхідності одужання та реабілітації, емоційні переживання та стрес, які негативно вплинули на стан її здоров`я та психічний стан, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 20000 грн. підлягають до часткового задоволення в межах їх доведеності та обгрунованості на суму 10 000 грн.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої злочином, звільнена від сплати судового збору, а тому, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 гривень судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 21 грудня 2020 року

Головуючий суддяР. М. Грицак