ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №501/1765/18

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2425/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 травня 2019 року, постановленого під головуванням судді Петрюченко М.І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзивів на позов

У липні 2018 року ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до виконавчого комітету Чорноморської міської ради (далі-виконком ЧМР), третя особа: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради (далі-КП«БТІ`ЧМР) про визнання права власності по 1/2 частки на самочинно забудований балкон збільшеного розміру на 3,9 кв.м. у житловій квартирі АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що він та ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках вищевказаної квартири, тому у них виникло право власності за набувальною давністю згідно ст.ст.344,392 ЦК України на нерухоме майно, яке складає невіддільну частку житлової квартири (а.с.2-3,26-27).

У відзиві на позов представник виконкому ЧМР просив суд відмовити у позові, посилаючись на те, що проектна документація на реконструкцію балкону у позивача відсутня; ОСОБА_1 здійснив самовільне будівництво без належного дозволу; визначені законом дії щодо оформлення дозвільної документації ним виконані не були; позивач не довів, що здійснена ним реконструкція не призвела до порушення прав власників інших квартир, а також не порушила санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку; посилання позивача на ст.344 ЦК України щодо набуття права власності за набувальною давністю є безпідставними (а.с.32-35).

Третя особа: представник КП«БТІ`ЧМР надав до суду письмові пояснення,в яких просив відмовити у позові, зазначивши, що посилання позивача на ст.344 ЦК України щодо набуття права власності за набувальною давністю не має правового обґрунтування (а.с.25).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 травня 2019 року у позові відмовлено ( а.с.106-112)..

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що проведена реконструкція балкону здійснена без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності за набувальною давністю на підставі ст.344 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивував порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Зокрема, апелянт, зазначив, що:

- він та його син є особами, які добросовісно заволоділи та продовжують відкрито, безперервно володіти балконом у належній їм на праві спільній частковій власності квартирі,тобто у них виникло право власностібза набувальною давністю на вказане нерухоме майно, яке складало невіддільну частку житлової квартири при її придбанні у власність;

- з їхнього боку не було самочинної забудови балкону;

- оцінка судової будівельної експертизи є суперечною та не може бути підставою для відмови у позові (а.с.118-119).

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.

До апеляційного суду надійшла заява представника Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради про розгляд справи у їх відсутність (а.с.150,151).

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що проведена реконструкція балкону здійснена без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності за набувальною давністю на підставі ст.344 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Фактичні обставини встановлені судом

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та його неповнолітній син ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказана квартира знаходиться на 5 поверсі (а.с.11).

Згідно копії технічного паспорту на вищевказану квартиру замовником технічної інвентаризації нерухомого майна є ОСОБА_1 . Відповідно до копії технічного паспорту вбачається, що самочинно збудованим або переобладнаним є 3,9 кв.м. балкону відповідної квартири (а.с.6-8).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо скасування постанови в.о. начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Тодорової Л.О. від 18 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Судовим рішенням від 28 березня 2018 року встановлено, що згідно копії протоколу від 12 липня 2017 року за результатами позапланової перевірки щодо реконструкції квартири шляхом розширення балкону за адресою: АДРЕСА_1 , власником квартири ОСОБА_1 було порушено п.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст.24 Закону України «Про планування та забудову».

Згідно копії постанови №57 від 18 липня 2017 року забудовника ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.96 КУпАП та стягнено штраф в розмірі 1 700 грн.

Відповідно до акту №141, складеного 12 липня 2017 року, протоколу про адміністративне правопорушення, проектна документація та дозвіл на проведення реконструкції у ОСОБА_1 на час проведення перевірки були відсутні (а.с.9-10).

Таким чином, обставини встановлені у судовому рішенні від 28 березня 2018 року за правилами адміністративного судочинства є преюдиційними для даної справи відповідно до вимог ч.5ст.82 ЦПК України, які не підлягають доказуванню.

Відповідно до висновку судової будівельної експертизи №879/2019 від 11 березня 2019 року досліджуваний балкон в квартирі АДРЕСА_1 не відповідає наступним вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, а саме: ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»: по розширенню існуючого балкону, його скління - п.8.14 (а.с.85-88).

Мотиви, якими керувався апеляційний суд та застосовані норми права

Як зазначалось вище позивачем заявлено вимога про визнання права власності на самочинно збудований балкон за набувальною давністю на підставі ст.344 ЦК України.

І саме цю вимогу вирішив суд.

Розглядаючи справу суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що позивач самовільно, без затвердження у встановленому законом порядку проектної документації, виконав роботи з реконструкції квартири шляхом перебудови балкону, який знаходиться на 5 поверху будинку, збільшивши його розмір на 3,9 кв.м.

Факт самочинної реконструкції підтверджено вищевказаним судовим рішення від 28 березня 2018 року та висновком судової будівельної експертизи. За дане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.96 КУпАП.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тому, якщо будівля чи споруда (в тому числі самочинно реконструйований балкон) не є об`єктом нерухомості, прийнятим в експлуатацію, право на яке зареєстроване в установленому порядку, то набути право власності за давністю володіння на таке майно неможливо.

Доводи апелянта про те, що він добросовісно заволодів та продовжує відкрито, безперервно володіти вище вказаним балконом, тобто у нього виникло право власності за набувальною давністю до уваги не приймаються.

За нормами ч. 2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Отже, комплекс робіт по будівництву балкону в квартирі позивача не є переплануванням та/чи переобладнанням квартири, а є реконструкцією, проведеною з втручанням в несучі конструкції багатоповерхового житлового будинку, без затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю та органів місцевого самоврядування.

Тобто, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що проведена реконструкція з збільшенням балкону була узгоджена, прийнята до експлуатації у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 є співвласником спірного нерухомого майна та самочинно здійснив реконструкцію балкону до своєї квартири, а тому він не є добросовісним набувачем в розумінні ст.344 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для визнання права власності за ним та за неповнолітньою дитиною по 1/2 частки на самочинно забудований балкон збільшеного розміру на 3,9 кв.м. у вказаній квартирі за набувальною давністю. На вказані правовідносини ст.344 ЦК України не розповсюджується.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді: