ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1684/20 Номер провадження 22-ц/814/2463/20Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Гальченко О.О. в м. Полтаві

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що з метою отримання банківських послуг між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н від 06 вересня 2011 року.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість у розмірі 62 109,41 грн., що складається з наступного: 44395,84 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 36271,08 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 8124,76 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3107,95 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 11171,84 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 2933,78 грн. - штраф (процентна складова),яку просили стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 36271,08 грн. за кредитним договором № б/н від 06.09.2011 року та понесені судові витрати у розмірі 1227,5 грн.

Рішення оскаржило АТ КБ «ПриватБанк», в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині незадоволених позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити в цій частині позовні вимоги. В іншій частині рішення залишити без змін, та стягнути з відповідача судові витрати.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 вересня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 27000.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову.

Відповідачем була заповнена Анкета - заява позичальника, у якій указано, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту.

За розрахунками банку станом на 31.05.2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість яка становить 62 109,41 грн., що складається з наступного: 44395,84 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 36271,08 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 8124,76 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3107,95 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 11171,84 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 2933,78 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по поточному тілу кредиту, в іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, процентів та штрафних санкцій за користування кредитними коштами.

Колегія суддів не може повністю погодись з вказаним висновком.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 06 вересня 2011 року процентна ставка не зазначена,

Відсутні також умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) (а. с. 31).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Суд першої інстанції дав вірну оцінку відомостям, зазначеним у анкеті-заяві позичальника та обгрунтовано стягнув з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 36271,08 грн.

Однак, районний суд не звернув уваги на не дав належної оцінки наданій позивачем

довідці про умови кредитування від 22 вересня 2011 року, в якій зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. Зазначена довідка підписана ОСОБА_1 (а. с. 32).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позивач на підтвердження своїх вимог в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами та штрафів також послався на довідку про умови кредитування від 22 вересня 2011 року, яка залишилась поза увагою суду.

Зазначений висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц.

Враховуючи те, що зазначеною довідкою, яка підписана ОСОБА_1 , визначено розмір відсотків за користування кредитом та штрафи, то вони підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та штрафів з прийняттям нового рішення в цій частині та стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» кредитну заборгованості за договором від 06 вересня 2011 року у розмірі 6541,73 грн. ( 3107,95 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 2933,78 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно до задоволених позовних вимог з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підлягає стягненню 1164,24 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та штрафів.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та штрафів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» кредитну заборгованість за договором від 06 вересня 2011 року у розмірі 6541,73 грн. ( 3107,95 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 2933,78 грн. - штраф (процентна складова).

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 1164,24 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: О.Ю. Кузнєцова

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 16.11.2020 р.