ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1083/20
Провадження № 2/483/535/2020
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Данилової А.Г.,

представника позивача Баженова Д.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Очаківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2020 року ОСОБА_2 , який є представником ОСОБА_1 , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: визнання протиправною бездіяльності Очаківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту, накладеного на нерухоме майно та зобов`язання відповідача скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що позивачу на праві приватної власності належить вказана квартира, на яку в рамках виконавчих проваджень відповідачем накладено арешт. Всі боргові зобов`язання позивачем виконанні та виконавчі провадження закриті, однак державним виконавцем не скасовано арешт на квартиру. При зверненні до відповідача із заявою про скасування арешту було повідомлено, що виконавчі провадження знищенні, а тому відсутня можливість скасувати арешт. Оскільки відповідач допустив бездіяльність та ухиляється від скасування арешту, позивач змушений звернутися до суду.

До початку розгляду справи через канцелярію суду представник відповідача подав заяву про закриття провадження у справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. Сам представник в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

В судовому засіданні представник позивача проти закриття провадження заперечував, вважав, що підсудність визначена вірно, і спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розглядаючи клопотання, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень тощо.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що спори, пов`язані з визнанням бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог ст. 19 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, є публічно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Очаківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що із зазначеним позовом він має право звернутися до відповідного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: