МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
______________________________________________________________________________
Номер провадження № 2/521/149/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі
судді Маркарової С.В.,
за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу:
відповідачі: ОСОБА_2
ОСОБА_3 , діюча в інтересах малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
предмет позову: стягнення коштів
01.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно 2/3 частини понесених ним витрат на оплату комунальних послуг та капітального ремонту квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що сторони є співвласниками спірної квартири в рівних частках.
В квартирі фактично проживає тільки позивач.
В період з березня 2015 року по вересень 2017 ним особисто була здійснена оплата комунальних послуг на утримання спірного майна у розмірі 21 334,56 грн. та проведений його капітальний ремонт.
Позивач стверджував, що загальна сума витрачених ним коштів склала 383 326,00 грн.
В процесі розгляду справи позивач позов підтримав, брав особисто участь в судових засіданнях, зокрема 04.02.2020 року, в якому погодився брати участь за відсутності свого представника, клопотання про призначення судової експертизи не підтримав та суд закінчив з`ясування обставин справи, перейшовши до судових дебатів, надавши сторонам час для підготовки до них.
В судові дебати позивач не з`явився.
Доказів поважної причини неявки адвоката позивача в судові дебати судом встановлено.
Відповідач ОСОБА_2 в останнє судове засідання не з`явилась. В процесі розгляду справи скористалась процесуальним правом надання заперечень проти позову. Представники останньої в судових засіданнях стверджували, що право власності відповідача не є зареєстрованим у встановленому законом порядку, відповідач спірним приміщенням не користується, згоду на проведення капітального ремонту у спірній квартирі із погодженням витрат на нього не надавала, акт залиття квартири є неналежними доказами; оплата за воду, електроенергію та газопостачання здійснюється за лічильниками, тобто за фактичне отримання комунальних послуг особисто позивачем ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлена про розгляд справи в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України, про причини неявки не повідомила.
Дослідивши матеріали цивільної справи, наявні докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов не підлягає у задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до довідки ЖКС Черьомушки 1762 від 09.10.2017 року позивач ОСОБА_1 проживає за адресою : АДРЕСА_2 .
В процесі розгляду справи ним визнано, що відповідачі спірним приміщенням не користуються.
ОСОБА_1 наданий суду акт від 24.10.2014 року ЖКС Черьомушки про залиття квартири.
За договором про виконання ремонтних робіт від 3.08.2015 року № 27, накладними ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , СПД ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ЧП ОСОБА_9 , ЧП ОСОБА_10 , ТОВ Дієса, ТОВ Епіцентр К, СПД ОСОБА_11 , ЧП ОСОБА_12 , магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », наданими позивачем вартість певних будівельних матеріалів, меблів, придбаних ОСОБА_1 складає 361 991,44 грн.
Згідно відомостей ПАТ «Одесагаз-Постачання» (листи від 10.05.2019 року, 17.07.2018 року № 1548, 3306) в період з липня 2015 року по травень 2019 року вартість послуги газу за спірною адресою складає 33 195,13 грн.
За довідкою ТОВ «Інфокс» Філії «Інфоксводоканал» Управління «Водозбут» від 13.05.2019 року за період з 2015 по червень 2019 роки за водопостачання та водовідведення вартість послуг за спірною адресою - 11 797,19 грн.
Згідно балансу абонента АТ «Одесаобленерго» від 1.05.2019 року та квитанцій №№ 11-1191S/1, 164-1191L/1,70-1191M/1, 1201R/394 за період з січня 2016 року по травень 2019 року електрична енергія сплачена за будинок на загальну суму 22 840 грн. 94 коп.
Позивачем фактично оплачені комунальні послуги на загальну суму 21 334,56 грн., що підтверджується реєстром нарахувань та оплат абонентом, квитанціями АТ «ПраватБанк» та проведений ремонт спірної квартири, що не спростовано відповідачами.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ст. 358 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов*язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Таким чином, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).
Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування.
Правило статті 360 ЦК застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов`язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір.
Розпорядження майном, що є спільній сумісній власності в порядку статті 369 ЦК України здійснюється за згодою всіх співвласників.
Так, участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання майна у належному стані.
Проведення ремонту як поточного так і капітального в спірному будинку не охоплюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та не є обов`язковою житловою послугою, яка застосовується до управління багатоквартирних будинків.
Вирішуючи спір в частині комунальних послуг на оплату газу, водо- та електропостачання постачання суд враховує, що за ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За статтею 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає:
утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
В процесі розгляду справи на підтвердження права власності сторін на квартиру АДРЕСА_1 позивачем надано рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 24.05.2017 року.
Вказаним рішенням за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3.
Рішення суду набрало законної сили.

Разом із тим, відповідно ч. 4 ст.334 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №225147960 право власності на спірне майно на час вирішення спору зареєстровано за померлим ОСОБА_13 .

Відповідач ОСОБА_2 дій щодо державної реєстрації права власності за рішенням суду від 24.05.2017 року не вжила, спірним приміщенням не користується.

Докази права власності позивача та відповідача ОСОБА_3 позивачем не надані.

В спірному приміщені фактично проживає тільки позивач, є споживачем комунальних послуг за лічильниками (фактично отримані послуги), що не заперечувалось ОСОБА_1 в процесі розгляду справи та підтверджується довідкою ЖКС Хмельницький № 1762 від 09.10.2017 року.

Окрім того, належних доказів об`єктивної необхідності проведення ремонту, його характеру, обсягу, розміру необхідних витрат (експертний висновок) позивачем не надано.

Клопотання про призначення судової експертизи позивачем в процесі розгляду справи в останньому судовому засіданні не підтримано.

Згоди на проведення капітального ремонту у спірній квартирі із погодженням витрат на нього відповідачі не надавали.

Так, позивачем не доведено порушення його прав як співвласника спірного майна, так і кореспондуючий цьому обов`язок відповідачів як співвласників на відшкодування спірних витрат.

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, зокрема, справа 757/29813/17ц.

Викладене виключає задоволення позову.

В порядку статті 141 ЦПК України судовий збір не підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням.

Так, ухвалою суду від 12.02.2018 року був забезпечений позов шляхом накладення арешту на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи повну відмову у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, ст.ст. 352, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову - відмовити.

Захід забезпечення позову у виді арешту 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , обраний ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 12.02.2018 року із набранням рішенням законної сили скасувати.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354, 355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текс рішення виготовлений 07.10.2020 року.

23.09.20