справа № 208/7830/18
№ провадження 2/208/256/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

за участю секретаря Каграманян Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про стягнення заборгованості по аліментам», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому, на підставі ч.4 ст.194 СК України просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам у розмірі 55 216,12 грн., яка виникла через несплату відповідачем аліментів, присуджених за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.06.2002р. на утримання неповнолітньої дитини.

В судове засідання позивачка не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, в ході розгляду справи надав суду відзив на позов, у якому зазначив про те, що, позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позову через досягнення дитиною двадцяти трьох років, та, водночас, застосувати наслідки позовної давності.

Позивач в ході розгляду справи надала суду відповідь на відзив, у якій позов підтримала; просила суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про застосування наслідків позовної давності.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, в обгрунтування заявлених позовних вимог позивач надала суду складений Баглійським відділом Державної виконавчої служби міста Дніпродзержинська Розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Як зазначено у вищевказаному Розрахунку, заборгованість по аліментам розрахована на підставі ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», та, станом на 10.01.2014р., а саме на момент повноліття дитини, складає 55 216,12 грн.

Встановлені судом вищевказані обставини, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права.

Згідно ч.4 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час складання Розрахунку заборгованості станом на 10.01.2014р.), порядок стягнення аліментів визначається законом. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Згідно ч.8 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час розгляду справи), спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно п.7 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час розгляду справи), виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

З вищенаведених норм права випливає, що, в судовому порядку вирішується спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів. Питання щодо стягнення заборгованості по аліментам вирішується в межах процедури виконавчого провадження, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд, приймаючи до уваги те, що, права стягувача аліментів є захищеними в силу ЗУ «Про виконавче провадження», приходить до висновку про те, що, вимога позивача про повторне стягнення з боржника суми, яка має бути виплачена в порядку виконання судового рішення про стягнення аліментів є безпідставною, та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки фактично є вимогою про подвійне стягнення з боржника присуджених судом аліментів.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позову, суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає необхідним судові витрати по справі покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,4,13, 81-82, 89, 142, 206, 263-268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про стягнення заборгованості по аліментам» - відмовити повністю.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19.02.2020р.

Суддя Нельга Д. В.