Номер провадження № 2/243/623/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2020 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання Мирошниченко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов`янська цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
треті особи: Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни
вимоги позивача: про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
І. Стислий виклад позиції позивача.
1. У грудні 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», за участю третіх осіб: Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтувавши свої вимоги наступним.
12.01.2018 року державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження 55514382 за виконавчим написом, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 18.10.2017 року, щодо стягнення з нього, боржника, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» борг у сумі 62 010 грн. 12 коп., з яких: 2 110,96 грн. залишок заборгованості за кредитом, 855,86 грн. залишок заборгованості за відсотками, 10 453,77 грн. комісія, 42 779,52 грн. пеня, 2 810,01 грн. штаф, що всього становить 59 010,12 грн.; та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3 000,00 грн.
Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, а саме: без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу; вчинення виконавчого напису відбулося поза строками, протягом якого його можливо було вчинити; ним не булор отримано письмове повідомлення про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом.
Крмі того, вважає, виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодних кредитних договорів в розумінні ЦК України з Банком він не підписував, тоді як до дійсного змісту норм цивільного права, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі.
Також зазначає, що відповідно до ст. 2 ЗУ Про тимчасові заходи на період проведення АТО, на період АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, що прямо відображено у виконавчому напису нотаріуса.
2. Представник відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, суд в порядку ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
3. Представник третьої особи Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, суд в порядку ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенін позовних вимог наполягає. Враховуючи, що позивач повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
5. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.67).
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
6. Ухвалою судді від 23.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження за зазначеним позовом, призначене до підготовчого засідання та витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни документи, які були підставою здійснення виконавчого напису № 9942 від 18.10.2017 року щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 62 010 грн. 10 коп. (а.с.31).
7. 20.01.2020 року по справі проведено підготовче засідання. Справу призначено до судового розгляду та встановлено порядок з`ясування обставин по справі (а.с.39).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
8. Як вбачається з виконавчого напису № 9942 від 18.10.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною (а.с.64), остання пропонує стягнути грошові кошти у сумі 62 010 грн. 12 коп. з ОСОБА_1 , які є його боргом за Кредитним договором № КTS0A800000047 від 17.04.2008 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». Пропонує задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк», у розмірі: 2 110,96 грн. залишок заборгованості за кредитом, 855,86 грн. залишок заборгованості за відсотками, 10 453,77 грн. комісія, 42 779,52 грн. пеня, 2 810,01 грн. штаф, що всього становить 59 010,12 грн.; та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3 000,00 грн.
9. 12.01.2018 року державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження № 55514382 за виконавчим написом, виданим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 18.10.2017 року, щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» борг у сумі 62 010 грн. 12 коп. (а.с.18).
V. Оцінка Суду.
10. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
11. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
12. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
14. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
15. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
16. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
17. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
18. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
19. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
20. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
21. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
22. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
23. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
24. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
25. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до ст.. 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
26. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
27. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
28. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
29. У зв`язку з викладеним, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
30. В той же час, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
32. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
33. Ухвалюючи рішення по даній справі, суд приходить до висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника (а.с.55,56), оскільки доказів отримання письмової вимоги боржником матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави стверджувати, що у боржника була об`єктивна можливість ознайомитися, в разі її наявності, із розміром заборгованості, а у разі необхідності його спростувати або усунути порушення умов кредитного договору.
34. Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.
Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
35. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що вимоги відповідача, щодо стягнення з нього суми заборгованості у розмірі 62 010 грн. 12 коп. зазначені в постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2018 року та у виконавчому напису № 9942, виданого 18.10.2017 року, неправомірні та є спірними, обґрунтовуючи тим, що з нього не повинно бути стягнуто комісію, пеню та штрафи, відповідно до Закону України Про тимчасові заходи на період проведення АТО.
36. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо наявності спору є важливими і такими, що можуть прямо вплинути на результат розгляду справи, а тому суд приймає ці доводи та приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
37. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно до квитанції від 08.10.2019 року за подання позовної заяви позивачем ОСОБА_1 сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору (а.с.8).
У відповідність до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 10-13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», за участю третіх осіб: Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.02.2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко