Справа № 2-4355/10
Номер провадження 4-с/489/13/20
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 (далі-заявник) на дії державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) та зобов`язання зняти арешт,

встановив

Заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Таран К. О. відносно відмови у знятті арешту із належного йому майна в рамках виконавчого провадження № 25143155 необґрунтованими та незаконними; зобов`язати державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) Таран К. О. зняти арешт зі всього майна, що йому належить на праві власності, що накладений постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби ММУЮ про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження № 25143155 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4355, виданого 01.02.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 06.09.2007 в сумі всього 332 909, 76 грн. Свої вимоги мотивував тим, що кредитна заборгованість ним вже погашена.

Від головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, в якому зазначено що у ВДВС на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4355 від 01.02.2019 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 06.09.2007 в сумі всього 332 909, 76 грн.

28.12.2015 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". На теперішній час матеріали вказаного виконавчого провадження знищено у зв`язку зі сплином строку зберігання, встановленого п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 за № 2274/5. Представник ДВС зазначає, що станом на 17.02.2020 рішення боржником не виконано. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено. Посилаючись на ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" просив в задоволенні скарги відмовити.

Заявник та його представник в судовому засіданні скаргу підтримали.

Представник ВДВС подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

У Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4355 від 01.02.2019 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 06.09.2007 в сумі всього 332 909, 76 грн.

Листом ТОВ "Фінансова компанія "Позика", яка є правонаступником ПАТ "Укрсиббанк" від 01.07.2019 Вих. № 6055 повідомлено ОСОБА_1 про відсутність станом на 01.07.2019 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 06.09.2007, претензії щодо виконання вказаного договору відсутні.

Відповідно до статті 447 та частини 1 статті 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Вбачається, що предметом оскарження у справі є бездіяльність державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса), яка полягає у не вирішенні питання зняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачеві.

Разом з тим порядок та підстави повернення виконавчого документа стягувачу були врегульовані статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 04 листопада 2010 року N 2677-VI, згідно з якою повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Вказана норма Закону не передбачала зняття державним виконавцем арешту, накладеного на майно боржника. А тому, посилання скаржника на незаконність дій державного виконавця Таран К. О. в цій частині є безпідставною.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 04 листопада 2010 року N 2677-VI повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 754/15469/16-ц.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404 - VIII від 02.06.2016, за відсутності підстав, передбачених ч. 4 вказаної статті, арешт може бути знятий за рішенням суду.

З аналізу ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404 - VIII від 02.06.2016 можна зробити висновок, що якщо між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, питання звільнення майна з під арешту розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України 2004 року.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.09.2019 у справі № 607/3894/17-ц.

Заявник звернувся до виконавчої служби із заявою про зняття арешту, однак листом від 10.09.2019 йому було відмовлено та зазначено, що відсутні підстави, передбачені ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404 - VIII від 02.06.2016.

Підстави для зняття виконавцем арешту визначені в ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404 - VIII від 02.06.2016.

Заявником у зверненні до державного виконавця не вказано підстави, яка передбачена ч. 4 вказаної статті, тому суд приходить до висновку, що відмова начальника ВДВС від 10.09.2019 є правомірною.

Частина 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404 - VIII від 02.06.2016 встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Дослідивши договори факторингу № 81 та 81/1 від 06.07.2017 та довідку ТОВ "ФК "Позика" від 01.07.2019 за вих. № 6055, у якій вказано, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитним договором № 0 від 06.09.2007, суд вважає, що є підстави для зняття арешту з майна боржника та заборони на його відчуження, накладеного постановою старшого державного виконавця Вакули І. А. від 11.04.2011 у виконавчому провадженні № 25143155.

Керуючись ст. ст. 450, 451 ЦПК України суд

ухвалив

Скаргу ОСОБА_1 (далі-заявник) на дії державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) та зобов`язання зняти арешт задовольнити частково.

Зобов`язати Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) зняти арешт майна боржника та заборону на його відчуження, накладений постановою старшого державного виконавця Вакули І. А. від 11.04.2011 у виконавчому провадженні № 25143155.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв