КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/4975/2020 Головуючий у 1-й інстанції: Мирошниченко О.В.
У Х В А Л А

14 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі судді Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини , -

у с т а н о в и в :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року відкрито провадження за вищезазначеним позовом.

Не погодившись з ухвалою суду про відкриття провадження, представником ОСОБА_1 10.01.2018 року направлено апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, 21.03.20218 року судом апеляційної інстанції вказана скарга залишена без задоволення, а ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року без змін ( а.с.101-103 том 1).

Незважаючи на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року вже була предметом розгляду суду апеляційної інстанції, останнім повторно 19.11.2019 року направлено апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції, у відкритті апеляційного провадження за якою ухвалою Київського апеляційного суду від 28.12.2019 року відмовлено ( а.с. 117 том 2) .

01.02.2020 року до суду першої інстанції від імені ОСОБА_1 повторно надійшла апеляційна скарга на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року, підпис якого виготовлений технічним способом, а не оригінальним підписом ( а.с. 120-123 том 2).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

За обставин існування судових рішень суду апеляційної інстанції від 21.03.2018 року та 28.12.2019 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення та про відмову у відкриті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року, направлену ним 01.02.2020 року.

Згідно із частинами 1, 2, пункту 10 частини 3 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства (ч. 2 ст.121 ЦПК України).

Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції уважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює ОСОБА_1 , що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України існування судових рішень суду апеляційної інстанції від 21.03.2018 року та 28.12.2019 року про залишення його апеляційної скарги без задоволення та про відмову у відкриті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року, позбавляє останнього на повторне апеляційне оскарження указаної ухвали.

Крім того, суд апеляційної інстанції роз`яснює ОСОБА_1 , що 08.02.2020 року набули чинності зміни до ст. 353 ЦПК України, якими пункт 8 ч. 1 указаної статті щодо права на оскарження ухвали про відкриття провадження з підстав порушення правил підсудності виключений.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення ( п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно із ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (п. 2 ч.1 ст.148 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції попереджає ОСОБА_1 про те, що повторна подача апеляційної скарги на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року окремо від рішення суду, може бути визнана судом зловживанням процесуальними правами з застосуванням процесуального примусу - штрафу.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Попередити ОСОБА_1 про те, що повторна подача апеляційної скарги на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року окремо від рішення суду, може бути визнана судом зловживанням процесуальними правами з застосуванням процесуального примусу - штрафу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: А.О. Чобіток