Справа № 132/2013/20
Ухвала

Іменем України

11 листопада 2020 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі ПІДГЕРСЬКІЙ О.В.,

з участі: представника позивача ОЛЕЙНИКОВОЇ Д.Р.,

представника відповідача адвоката КУНДЕУСА С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення комплексної земельно-технічної та економічної експертизи по цивільній справі №132/2013/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області на розгляді знаходиться цивільна справа № 132/2013/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

На стадії підготовчого провадження, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала письмове клопотання про призначення в справі комплексної судової земельно-технічної та економічної експертизи, необхідність призначення якого жодним чином не обґрунтоване.

Представник відповідача ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання та призначення у справі комплексної судової земельно-технічної та економічної експертизи, посилаючись на відсутність правових підстав для цього.

Розглянувши подане клопотання про призначення у справі експертного дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Предметом позову ОСОБА_1 , який розглядається судом, є відшкодування матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розмір заявленої в позові суми 48061грн., визначений на підставі експертного висновку в рамках кримінального провадження № 0000358 від 02.07.2018р.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Обґрунтування, правомірність та правильність розрахунків перевіряє суд, як складову ціни позову, визначену позивачем при зверненні до суду.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому посилаючись на вимоги ч.ч.1, 2, 3 ст.22, ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь в якості заподіяної матеріальної шкоди, а саме втраченого прибутку від оренди земельного паю в розмірі 48061грн.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неотриманих доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Тобто, саме позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати певні доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

А суд при розгляді справи повинен встановити та перевірити, з яких саме втрат/доходів складається заявлена позивачем до стягнення сума збитків та відповідно в якому розмірі, станом на яку дату і за який період вона розрахована. А також встановити та перевірити, чи виконано позивачкою її процесуальний обов`язок з доведення факту наявності та розміру отриманих збитків, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками.

В поданому суді клопотанні про призначення в справі комплексної судової земельно-технічної та економічної експертизи, заявник не обґрунтував неможливість самостійного встановлення судом фактичних обставин справи при розгляді даної справи за результатами оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності, доцільність проведення експертизи, не зазначив, у чому полягає потреба у спеціальних знаннях. Крім того, заявником не наведено належних доказів щодо сумнівів у правильності висновків експертного дослідження, проведеного в рамках кримінального провадження № 0000358 від 02.07.2018р., у зв`язку з їх необгрунтованістю, або недоведеністю, не вказано процесуальні норми, які порушено експертом та в чому полягає істотність цих порушень, не надано документи та вихідні дані, які є обов`язковими для дослідження під час проведення такого роду дослідження.

За вказаних обставин, суд вважає безпідставним призначення в справі комплексної судової земельно-технічної та економічної експертизи, оскільки заявлене клопотання не містить належного обґрунтування та переконливих доводів неповноти, неясності чи необґрунтованості експертизи, на підставі якої був встановлений розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а тому суд вважає його таким, що задоволенню не підлягає.

Слід зауважити, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. Відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині першій статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

У вказаному переліку є ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи. Водночас ухвала про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи у цьому переліку відсутня.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду, яким спір має бути вирішений по суті.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосуваннястатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 189, 196-200, 258-260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення комплексної земельно-технічної та економічної експертизи по цивільній справі № 132/2013/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя