ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» листопада 2020 року м. Херсон

Справа № 766/12118/20 Провадження № 22-ц/819/1392/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С. І. від 17 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Кредитної спілки «Громада» заборгованості за депозитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Кредитної спілки «Громада» заборгованості за депозитним договором, мотивуючи її тим, що він є членом Кредитної спілки «Громада» з 23 червня 2017 року і має у спілці три депозитні договори: № 1076 від 25 травня 2018 року на суму 145 000 грн; № 1231 (1231/1) від 14 червня 2018 року на суму 95 000 грн; № 1069 від 13 травня 2019 року на суму 70 000 грн.

З грудня 2019 року у Кредитної спілки «Громада» почалися проблеми з виплати йому щомісячних відсотків по депозитних договорах, а з березня 2020 року Спілка перестала виплачувати йому відсотки по депозитним договорам.

23 червня 2020 року він, на підставі п 3.3.3 Договору, звернувся до Спілки з заявою про те, що у зв`язку із закінченням 25 липня 2020 року строку дії договору він відмовляється у його продовженні та хоче отримати 27 липня 2020 року вклад із нарахованими відсотками, на що отримав відмову.

Посилаючись на ст. 41, 55 Конституції України, ст. ст. 3, 4, 321 ЦК України, п. 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, зазначаючи, що сума вкладу, яку він просить стягнути не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, просив суд видати судовий наказ про стягнення з Кредитної спілки «Громада» на свою користь грошові кошти (внесок) за депозитним договором № 1076 від 25 травня 2018 року у розмірі 145 000 грн та судовий збір у розмірі 220 грн.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду Херсонської області від 17 серпня 2020 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Кредитної спілки «Громада» заборгованості за депозитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, просив її скасувати, видати судовий наказ про стягнення з Кредитної спілки «Громада» на свою користь грошові кошти (внесок) за депозитним договором № 1076 від 25 травня 2018 року у розмірі 145 000 грн. та судовий збір у розмірі 220 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив доводи аналогічні тим, які були зазначені ним у заяві про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 статей 353 та 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається апеляційним судом у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги і відповідність оскаржуваної ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу, суд першої інстанції, пославшись на ч. 3 ст. 165 ЦПК України, виходив з того, що вимога про стягнення заборгованості за депозитним договором не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2018 року між Кредитною спілкою «Громада», в особі Начальника депозитного відділу Карандіної О. М. та членом кредитної спілки ОСОБА_1 укладено договір № 1076 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення, за умовами якого останній зобов`язується внести грошові кошти до Спілки у розмірі 145 000 грн, з кінцевим строком дії договору до 25 липня 2020 року /а. с. 5/.

ОСОБА_1 умови договору виконав та вніс до Спілки грошові кошти в сумі 145 000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 14177 від 25 травня 2018 року /а. с. 6/.

23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Спілки з заявою, в якій просив останню видати йому 27 липня 2020 року вклад у сумі 145 000 грн з нарахованими процентами у зв`язку із закінченням терміну дії договору. Заява прийнята Спілкою 23 червня 2020 року та зареєстрована за № 515 /а. с. 7/.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Стаття 161 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для видачі судового наказу, серед яких пункт 7 регламентує, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Кредитної спілки «Громада» заборгованості за депозитним договором, просив стягнути з Кредитної спілки «Громада» на свою користь грошові кошти (внесок) за депозитним договором № 1076 від 25 травня 2018 року у розмірі 145 000 грн та судовий збір у розмірі 220 грн.

Зі змісту заяви убачається, що вона містить вимоги про стягнення грошових коштів за депозитним договором і судових витрат по оплаті судового збору і сума вимоги за заявою не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 145 000 грн, що передбачено п. 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а заява за своїми формою і змістом відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

На підтвердження вимог про стягнення грошових коштів (внеску) за депозитним договором та судового збору ОСОБА_1 долучив до заяви: договір № 1076 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок з можливістю довнесення, квитанцію до прибуткового касового ордера № 14177 від 25 травня 2018 року, лист-вимогу від 23 червня 2020 року та квитанцію про сплату судового збору в сумі 220 грн, тобто вбачається, що спір виник щодо виконання зобов`язань стороною договору про надання фінансових послуг, згідно з ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про кредитні спілки», внески (вклади) на депозитні рахунки кредитної спілки не є майном кредитної спілки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що спір щодо повернення внесків вкладнику не є спором члена кредитної спілки щодо діяльності спілки і реалізації прав, пов`язаних з членством у спілці, а є цивільно-правовим.

Згідно ст. 23 вище вказаного закону, внески (вклади) члена кредитної спілки на депозитах, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності; кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги заяви ОСОБА_1 підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства у наказному провадженні і у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови заявнику у видачі судового наказу про стягнення коштів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, за умови пред`явлення вимоги, передбаченої ст. 161 ЦПК України, не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Натомість у подальшому, після видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (п.5 ч. 3 ст. 170, ч. 3 ст. 171 ЦПК України), що є передбаченою підставою для скасування судового наказу.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність передбачених процесуальним законом підстав для відмови ОСОБА_1 у видачі судового наказу.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі вище зазначеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є слушними та підлягають задоволенню частково, ухвала суду - скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 268, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі від 17 серпня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова