Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2020 року

м. Одеса

Справа № 521/14924/20

Провадження № 2/521/3759/20

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Шудра Г.С.,

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1

Відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги таким.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та з 14 вересня 2016 року проживав та був зареєстрований ОСОБА_2 , який з січня 2017 року виїхав до Іспанії і більше за місцем реєстрації не з`являється. Оскільки позивач сплачує всі видатки по житловому приміщенню та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в цьому приміщенні створює позивачу перешкоди в користуванні, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заяву про визнання пред`явленого до відповідача позову, просив справу розглядати за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта, з датою формування 31 серпня 2020 року, номер інформаційної довідки: 222099409.

З 14 вересня 2016 року, у вищезазначеній квартирі проживав та був зареєстрований, ОСОБА_2 , що підтверджується Відомостями № М5-142218-ф/л від 30 липня 2020 року, виданими Департаментом надання адміністративних послуг Одеської Міської Ради.

ОСОБА_2 проживав в Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 29 серпня 2016 року, орган що видав довідку - 5101.

У січні 2017 року ОСОБА_2 виїхав до Іспанії і більше за місцем реєстрації не з`являвся.

Зараз відповідач проживає в Іспанії у місті Малага.

Підтвердженням того, що відповідач не проживає за адресою реєстрації ( АДРЕСА_1 ) більше року є Акт обстеження від 25 серпня 2020 року, складений сусідами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , який посвідчений Головою правління ОСББ «Філатова 49» Бобровниіковим О.О., зареєстрований за № 03/08 від 25 серпня 2020 року.

Відтак, відповідач за місцем реєстрації не проживає з січня 2017 року, не приймає участі у оплаті комунальних платежів за квартиру, не приймає участі у спільному побуті, що обумовлює певні матеріальні втрати для позивача та порушує права як власника квартири.

Проте, покинувши житло, відповідач дій із зняття з реєстраційного обліку не вчиняє. Строк дії Посвідки на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 29 серпня 2016 року, збіг 28 серпня 2017 році.

Наявність реєстрації відповідача в квартирі порушує право вільного володіння, користування та розпорядження квартирою позивачем.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачі порушили права та законні інтереси позивача у справі.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею.

Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселився з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування цією квартирою.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.

Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.

Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, враховуючи визнання позову відповідачаем, відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 16, 29 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 18 листопада 2020 року.

СУДДЯ: Гуревський В.К.