Проваження № 22-ц/824/3154/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 лютого 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду м.Києва від 27 листопада 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни про визнання дій протиправними, скасування рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності та скасування запису про право власності,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Незнайко Н.М., який мотивував тим, що 18 липня 2011 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів у розмірі еквівалентному 37200 доларів США. В цей же день на забезпечення виконання зобов`язань за позикою між ними укладено договір іпотеки, за яким він передав відподіачу в іпотеку належну йому кваритру АДРЕСА_1 . Вказував, що 25 січня 2019 року відповідач направив вимогу про усунення порушень за договором позики на суму 1033658,34 грн., а 16 серпня 2019 року він дізнався з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що 01 квітня 2019 року приватним нотаріусом Незнайко Н.М. в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки за відповідачем зареєстровано право власності на квартиру. У зв`язку з наведеним просив визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо прийняття та реалізації рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнати неправомірними дії та скасувати рішення приватного нотаріуса про проведення перереєстрації права валасності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та скасувати відповідний запис про право власності.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 27 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Скарга мотивована хибністю висновків суду про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вважає, що має місце спір про право

- 2 -

цивільне, а тому дана справа має розглядатися вилами цивільного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких міркувань.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позовні вимоги позивача щодо оскарження дій чи бездіяльності приватного нотаріуса як державного реєстратора підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому суддя виходив з того, що частина заявлених позивачем вимог підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, проте об`єднання вимог, які розглядаються за правилами різних видів судочинства, згідно ст.20 ЦПК України є недопустимим.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

По-перше, у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог відповідно до приписів п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України суд повертає позовну заяву, а не відмовляє у відкритті провадження.

По-друге, висновки суду про поширення юрисдикції адміністративного суду на даний спір є невірними.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає вирішенню в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартиру, належну позивачу, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватного інтересу, оскільки спір щодо реєстраційних дій, здійснених на підставі укладеного договору, стосується спору про право цивільне, в межах якого можуть бути вирішені й питання, пов`язані з реєстрацією прав власності на нерухоме майно у вигляді квартири.

Скасування рішень приватного нотаріуса як державного реєстратора з проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем ОСОБА_2 безпосередньо впливає на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано, тобто щодо ОСОБА_2 .

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновки суду першої інстанції про належність розгляду справи в порядку адміністративного судочинства є помилковими, оскільки стосуються набутого права власності на об`єкти нерухомого майна, що потребує встановлення судом обставин правомірності його набуття та виходить за межі компетентності адміністративних судів, а тому підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних

- 3 -

правовідносинах щодо оскарження рішень про державну реєстрацію нерухомого майна при зверненні стягнення на предет іпотеки викладений у цілому ряді постанов Великої Палати Верховного Суду, зокрема: від 28 березня 2018 року у справі № 826/14433/16 (К/9901/7474/18), від 11 квітня 2018 року у справі № 826/366/16, від 11 квітня 2018 року у справі № 554/14813/15-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 826/2691/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 820/4673/16, від 28 серпня 2018 року № 826/7122/15, від 29 серпня 2018 року у справі № 816/1604/17, від 7 листопада 2018 року у справі № 826/9963/16, від 14 листопада 2018 року у справі № 826/10475/17, від 21 листопада 2018 року у справі № 814/1017/16, від 12 грудня 2018 року у справі № 573/454/17 від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц.

За таких обставин, висновок судді про відмову у відкритті провадження є помилковим.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду м.Києва від 27 листопада 2019 року про відмову у відкритті провадження скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: