Провадження № 2/161/308/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 лютого 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Петрової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 161/19973/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказує, рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №2-5316/06 від 24 жовтня 2006 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300,00грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2006р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №2-7535/2009р. від 23.11.2009 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2009р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час витрати на утримання дітей значно зросли, суттєво змінились обставини, з яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів та способу їх стягнення, відповідач постійно виїздить за кордон у Республіку Польщу та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки він є здоровим та працездатним.

Просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача та стягувати з останнього по 3 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, просить стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 3 754,60грн., понесені на придбання окулярів для дітей.

Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала, щодо заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань чи відзивів не надав.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-5316/06 року від 24 жовтня 2006 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300,00грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2006р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

Рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №2-7535/2009р. від 23.11.2009 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2009р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12).

Позивач стверджує, що діти проживають із нею та повністю знаходиться на її утриманні. З часу винесення судових рішеннь витрати на утримання дітей зросли, присуджені аліменти є недостатніми для забезпечення дітей необхідним. Відповідач сплачує аліменти, присудженні рішенням суду, періодично та не в повному обсязі, будь-яких інших витрат на дітей відповідач не несе.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до рішень Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.10.2006р. та 23.11.2009р. розмір аліментів є значно меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення даних рішень розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дітей, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, навчання, відвідування гуртків, духовний розвиток, які несе лише позивач.

Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо неможливості працевлаштуватися чи заборону працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей.

Позивач, як одержувач, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2006 та 2009 роками, змінився вік дітей, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дітей необхідним для проживання, харчування.

А тому, виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, суд вважає за необхідне змінити спосіб та розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 500,00грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Суд зауважує, що такий розмір не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей.

У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат у розмірі 3 754,60грн., понесених у зв`язку з купівлею окулярів для дітей, суд вказує таке.

Зі ст. 185 СК України вбачається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, з урахуванням обов`язку відповідача, як батька брати участь у додаткових витратах на дітей, керуючись ст. 185 СК України, суд дійшов висновку, що половина витрат, понесених позивачкою на придбання окулярів для дітей, підлягає відшкодуванню відповідачем, що складає 1 877,30грн. (3754,60грн./2).

Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави 2 102,00 грн. судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Керуючись ст.ст.180-184, 185, 192 СК України, ст. ст. 81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.10.2006 року у справі №2-5316/06 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2009 року у справі №2-7535/2009 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1 877 (одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. 30 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк