Справа № 373/1219/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.

з участю секретаря судових засідань Олійник Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в порядку п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,-

встановив:

На розгляді в Переяслав Хмельницькому міськрайонному суді Київської області перебуває цивільна справа за вказаним позовом.

В ході підготовчого судового засідання представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову і просить забезпечити позов шляхом заборони дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 3,6009 Га та 0,2670 Га, для ведення сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Помоклівської сільської ради Переяслав Хмельницького району Київської області та накласти арешт на вказані вище земельні ділянки до набрання законної сили рішення суду.

В обґрунтування необхідності вчинення таких дій посилається на те, що позовною вимогою є визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 03 січня 2012 року, посвідчений Даценко Мариною Миколаївною, секретарем виконавчого комітету Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №1, яким ОСОБА_5 заповів зазначені земельні ділянки відповідачу, тобто фактично предметом спору є право на майно - земельні ділянки площею 3,6009 Га та 0,2670 Га.

Невжиття забезпечення позову, на думку представника позивача, можу мати наслідком прийняття та оформлення відповідачем спадщини (земельних ділянок площею 3,6009 Га та 0,2670 Га) та відчуження їх, до винесення судом рішення, що в подальшому ускладнить (чи зробить неможливим) виконання рішення суду.

Представник відповідача заперечила проти заяви про забезпечення позову та вказала, що право власності на спірне майно, ще ніким не набуте, зокрема відповідачем, крім цього нотаріусу відомо про наявність даного спору, та у позивача є право на подання заяви нотаріусу про наявність такого спору в суді, що відповідно буде для нотаріуса підставою для відмови в реєстрації права на спірне майно до вирішення спору в судовому порядку. Для вжиття заходів забезпечення позову, на думку представника відповідача немає підстав, та в задоволенні заяви слід відмовити в зв`язку з її необґрунтованістю.

Судом встановлено наступне.

Предметом даного спору є правовідносини, що виникли між сторонами з приводу дійсності заповіту та право на спадкове майно, а саме земельних ділянок площею 3,6009 Га та 0,2670 Га, які залишились після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом за клопотанням сторони позивача була витребувана належним чином завірена копія спадкової справи №125 за 2019 рік після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідачем до нотаріальної контори 30.05.2019 подана заява про прийняття спадщини за №657.

Також в матеріалах спадкової справи №125 за 2019 рік наявна фотокопія заяви від 30.07.2019 поданої нотаріусу позивачем, в якій ОСОБА_3 повідомляє про наявність судового провадження за його позовом до ОСОБА_4 з приводу дійсності заповіту складеному ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 вищезазначеної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Дослідивши заяву та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчинення нотаріальних та реєстраційних дій щодо майна, право на яке є предметом спору.

З урахуванням того, що право на майно, ще не набуте сторонами, однак може бути реалізоване, предметом спору є підстава виникнення такого права заповіт спадкодавця, справжність якого ставиться під сумнів позивачем, даний захід забезпечення позову є достатнім та співмірним позовним вимогам.

Разом із тим суд не знаходить достатніх підстав для застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно, оскільки даний захід може мати наслідком порушення конституційних прав користувача майна, протиправність якого не встановлена.

Доводи представника позивача з приводу імовірності прийняття в майбутньому законопроекту про ринок землі, який дасть можливість відчужити майно, право на яке є предметом спору, не береться до уваги судом, оскільки вимога заявлена позивачем є вимогою немайнового характеру, право на майно відповідачем не набуте у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в порядку п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним задовольнити частково.

Накласти заборону на вчинення нотаріальних та реєстраційних дій щодо нерухомого майна: земельних ділянок площею 3,6009 Га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ №028977 від 25.10.2002) та 0,2670 Га (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ №648423 від 10.12.2010), для ведення сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Помоклівської сільської ради Переяслав Хмельницького району Київської області до набрання судового рішення в цивільній справі № 373/1219/19 (провадження 2-45/20) законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя І.О. Опанасюк