Справа № 171/812/18
У Х В А Л А

іменем України

20 лютого 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чумак Т.А. за участю секретаря судового засідання Жандарук В.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Апостолівського районного управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України, третя особа Держава Україна (державний орган Державна казначейська служба України) про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої протиправними діями державного органу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 03.05.2018 року звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати діяльність Апостолівського районного управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації протиправною, зобов`язати відповідача вчинити певні дії, визнати право та стягнути з держави Україна моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн.

Ухвалою судді від 04.05.2018 року вказана позовна заява залишена буз руху в зв`язку з її невідповідністю вимогам ч.ч.1-3 ст.185 ЦПК України.

На виконання вказаної ухвали позивачем 17.05.2018 року подано відзив на ухвалу судді від 04.05.2018 року.

15.06.2018 року суддею Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Чумак Т.А. постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження за вказаною заявою ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2018 року ухвала судді від 15.06.2018 року щодо відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 скасована з тих підстав, що вказаний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства, та справу повернуто до Апостолівського районного суду для продовження розгляду.

09.01.2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху в зв`язку з її невідповідністю вимогам ч.ч.1-3 ст.185 ЦПК України, оскільки оригінал позовної заяви від 03.05.2018 року з додатками повернуто позивачу.

30.01.2019 року на виконання вказаної ухвали позивачем подано відзив на ухвалу судді від 09.01.2019 року.

Ухвалою судді від 04.02.2019 року позовна заява повернута позивачу в зв`язку з не усуненням недоліків позову.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2019 року ухвала судді від 04.02.2019 року скасована та справу направлено до Апостолівського районного суду для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України. У вказаній ухвалі апеляційний суд зазначив, що поданням відзиву на ухвалу судді позивач виконала вимоги щодо усунення недоліків позову.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.06.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

У судові засідання, призначені на 07.11.2019 року, 28.11.2019 року, 20.01.2020 року, позивач ОСОБА_1 не прибула, судові повістки повернуті з відміткою «адресата не було вдома» (а.с.215-217,226-227,238-239), що згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України є підтвердженням вручення судової повістки.

30.01.2020 року до Апостолівського районного суду надійшло клопотання представника Управління соціального захисту населення Апостолівської РДА Дніпропетровської області Приходько Л.О. про закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання позивач не прибула, судова повістка повернута з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.246-247).

Представник відповідача - Міністерства соціальної політики України, а також представник третьої особи - Держави Україна (державний орган Державна казначейська служба України) в судове засідання не прибули, про дату та час підготовчого судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.248,249).

20.08.2019 року та 06.11.2019 року (а.с.186,218) представником Мінсоцполітики подано клопотання про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 без участі представника Мінсоцполітики з урахування раніше наданих пояснень.

Представник Управління соціального захисту населення Апостолівської РДА Дніпропетровської області до судового засідання не прибув, про дату та час підготовчого судового засідання повідомлений належним чином.

Неявка учасників справи не являється перешкодою для розгляду клопотання представника Управління соціального захисту населення Апостолівської РДА Дніпропетровської області про закриття провадження у справі по суті.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

03 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, в якій просила:

1. Визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА та зроблені нею необґрунтовані висновки рішення, зокрема, вчинені свавільні протиправні дії щодо скрутного матеріального становища, в якому перебуває позивач з незалежних від неї причин і обставин, не проведення комісією належного фахового обстеження як житлових, так і важливих чинників та умов, необхідних для встановлення підстав для повного, а не часткового права на задоволення потреб з надання матеріальної допомоги у повному її фінансовому обсязі у зв`язку з перебуванням у статусі малозабезпеченості, що мало би забезпечити достатній і належний рівень життя.

2. Визнати протиправною діяльність комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА щодо свідомого зменшення розміру соціальної виплати та необґрунтованого урізання визначеною державою суми грошових коштів (матеріальної допомоги) в період часу з 01.02.2018 по 31.07.2018 року лише в розмірі 1814,26 грн. з урахуванням зменшення розміру державної допомоги на 20% з призначеної матеріальної допомоги в зв`язку з перебуванням у статусі малозабезпеченості, умисного створення перепон в отриманні призначеної матеріальної допомоги в повному обсязі у відповідності до вимог чинного законодавства.

3. Зобов`язати комісію та керівництво Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА повернути безпідставно утримані грошові кошти в розмірі 500 грн. на місяць, що разом становлять 3000 грн. (в період часу зі свідомого зменшення розміру соціальної виплати необґрунтованого урізання суми з 01.02.2018 по 31.07.2018 року), фактичного зменшення розміру державної допомоги на 20% з призначеної матеріальної допомоги в зв`язку з перебуванням у статусі малозабезпеченості.

4. Винести окрему ухвалу та направити відповідне подання до керівництва Мінсоцполітики, порушивши питання відповідно до законодавства, в тому числі до нормативно правових актів та дисциплінарного статуту посадовців про накладення дисциплінарного стягнення та щодо організації службового розслідування та вжиття заходів дисциплінарного впливу до винних осіб з приводу свідомого зменшення розміру та урізання на 20% призначеної матеріальної допомоги в зв`язку зі статусом малозабезпеченості, вчинення зухвалих протиправних дій, недбалості, зловживання владою та службовим становищем, зумисно вчинених протиправних дій, фальсифікацій, спрямованих на свідомо вчинене протиправне дошкуляння та зведення рахунків, які однозначно суперечать нині діючому закону про соціальний захист, поставивши питання про відповідність причетних посадових осіб їх займаним посадам.

5. Внести «окреме подання, зобов`язавши керівництво Мінсоцполітики з`ясувати, з яких особистих спонукань, вказаних мною посадових осіб влаштовано безпідставну протиправну необґрунтовану дію щодо свідомого зменшення розміру та урізання на 20% призначеної матеріальної допомоги і чому належно до вимог закону не проведено її належну виплату».

6. Винести окрему ухвалу та направити до правоохоронних органів та прокуратури, зобов`язавши належного слідчого, прокурора або іншу уповноважену особу на прийняття та реєстрацію повідомлення про вчинений злочин, органом досудового слідства Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУ НП та Апостолівського відділення Нікопольського відділу прокуратури в Дніпропетровській області відповідно до вимог статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, невідкладно зареєструвавши та внісши до ЄРДР відповідні дані за моїм повідомленням (заявою) про вчинення злочину, та розпочати відповідно досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, що мають ознаки складу злочину, передбаченого статтями 190, 358, 364,366 Кримінального кодексу України».

6. Стягнути з держави України за рахунок Державного бюджету (державні органи Міністерства соціальної політики та Апостолівського районного управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА) на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн. та 3000 грн. матеріальної шкоди по день фактичного ухвалення рішення по суті.

7. «Прямо або по суті» визнати порушення статей 6- 13-14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Позовна заява обґрунтована наступним чином: 1) Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА безпідставно зменшило малозабезпеченій сім`ї позивача раніше призначену соціальну допомогу на двадцять відсотків через невикористання сім`єю можливостей знаходження додаткових джерел для існування; 2) позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про надання повного та всебічного роз`яснення вказаних дій, у відповідь на яку це Управління надіслало «відписку» без належного обґрунтування; 3) Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської РДА не врахувало наявність у позивача малолітньої дитини, яка має право на соціальну допомогу у розмірі 1 581,00 грн.; 4) протиправними діями та бездіяльністю відповідачів позивачу, який є представником малолітньої дитини, заподіяна матеріальна шкода в сумі 3000 грн., а також моральна шкода у розмірі 50 000,00 грн.

Вирішуючи клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі, суд згідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховує правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.11.2019 року у справі за позовом Особи 1 до Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації (далі - Управління праці та соціального захисту населення), Міністерства соціальної політики України, держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_2, про визнання дій і бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та про відшкодування шкоди (справа № 171/2124/18, провадження № 14-433цс19).

Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:

«Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України визначає публічно-правовий спір, зокрема, як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала думку про те, що публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо одної не як рівноправні, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір. До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (див. пункт 5.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17; пункти 28-30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16).

Відповідачами у справі є, зокрема, органи державної влади - суб`єкти владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства.

Підставами для звернення з позовом до суду, на думку позивача, стали протиправні дії (бездіяльність) відповідачів у сфері публічно-правових відносин (зокрема, щодо необґрунтованого зменшення розміру соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, до якої належить позивач і його малолітня дитина), а також заподіяння такими діями моральної та матеріальної шкоди позивачеві.

Згідно з пунктом 3 Порядку призначення і виплата соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення документи, перелік яких визначений у пункті 6 Порядку.

Рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів. У разі прийняття рішення про відмову в наданні соціальної допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє про це уповноваженого представника сім`ї із зазначенням підстав відмови та порядку оскарження рішення (пункт 9 Порядку у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, у спірних правовідносинах Управління праці та соціального захисту населення, у межах та у порядку, встановленому Порядком, наділене повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем і членами його сім`ї права на соціальну допомогу та мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.

Окрім того, відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З урахуванням викладеного Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій і про визнання права на отримання соціальної допомоги треба розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, протиправними діями суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18).

Оскільки позивач просив стягнути на його користь матеріальну та моральну шкоду, завдану протиправними діями відповідачів, які він також оскаржував, Велика Палата Верховного Суду вважає всі вимоги позивача пов`язаними.

Враховуючи те, що вимоги про зобов`язання повернути кошти у розмірі заподіяної матеріальної шкоди та про стягнення моральної шкоди заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з доводами касаційної скарги про те, що перші дві вимоги слід розглядати за правилами цивільного судочинства, та вважає, що цей спір у цілому належить до юрисдикції адміністративного суду (близьких за змістом висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 645/212/18)».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, враховуючи зміст позовних вимог та висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права до спірних правовідносин, суд доходить висновку про задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у даній справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Клопотання позивача щодо постановлення окремих ухвал також не підлягає розгляду, оскільки питання про постановлення окремих ухвал може вирішити адміністративний суд, до компетенції якого належить вирішення цього спору.

Клопотання щодо внесення подання не підлягає задоволенню, оскільки ЦПК України не передбачає можливості внесення судом подання учасникам справи з вимогами вчинити певні дії.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд

постановив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Апостолівського районного управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України, третя особа Держава Україна (державний орган Державна казначейська служба України) про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої протиправними діями державного органу, закрити в зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що розгляд вказаної заяви відноситься до юрисдикції Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т. А. Чумак