Суддя Попова В. О.
Справа № 644/8759/20
Провадження № 2-н/644/3051/20
16.11.2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Попова В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати з Державного підприємства «Електроважмаш», -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу, в якій він просить стягнути з ДП «Електроважмаш» нарахованої але невиплаченої заробітної плати в розмірі 49 812 грн. 16 коп. та середній заробіток за весь період затримки на день фактичного розрахунку.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З норми вказаної статті, вбачається, що заявник має право звернутися про стягнення саме нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати. Вказана заборгованість має бути безспірною та підтверджена відповідними доказами.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Разом з цим, всупереч вказаним вимогам, заяви не додано доказів на підтвердження заборгованості по заробітній платі, яка нарахована, але не виплачена заявнику боржником ДП «Електроважмаш», та не додано розрахунку середнього заробітку за весь період затримки на день фактичного розрахунку та взагалі не зазначено суму середнього заробітку в грошовому еквіваленті, який необхідно стягнути.

Зокрема заявником не додано жодних документів від підприємства ДП «Електроважмаш», в якості підтвердження нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, яку просить стягнути заявник.

За положеннями ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Крім того, згідно п. 1 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивачі в справах за вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, заявником заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, відповідно до Закону України «Про судовий збір» заявником повинен бути сплачений судовий збір за зазначену вимогу.

З цього приводу суд зазначає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги заявника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/4518/16; провадження12-301гс18 від 30 січня 2019 року.

Таким чином за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно сплатити судовий збір.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 41 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви про видачу судового наказу становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року становить 2102 гривні.

За положеннями п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст.163 цього кодексу.

Вищевикладені обставини вказують на те, що заяву подано з порушенням вимог ст.163 ЦПК України та на наявність підстав для відмови у видачі судового наказу в цій частині вимог.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.160, 161, 165, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати з Державного підприємства «Електроважмаш» - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Копію ухвали направити заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу складено 16.11.2020.

Суддя Попова В.О.