Справа № 640/9157/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" лютого 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на постанови Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати: постанову від 16.01.2020 Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Київського ВДВС у м. Харкові СМУ Міністерства юстиції) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 8 346,00 грн. у ВП № 60883636; постанову від 27.01.2020 Київського ВДВС у м. Харкові СМУ Міністерства юстиції про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1 700,00 грн. у ВП №60883636; постанову від 16.01.2020 Київського ВДВС у м. Харкові СМУ Міністерства юстиції про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 8 346,00 грн. у ВП № 60883584; постанову від 27.01.2020 року Київського ВДВС у м. Харкові СМУ Міністерства юстиції про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1 700,00 грн. у ВП № 60883584. В обґрунтування скарги зазначає, що виконавцем не було встановлено причини невиконання рішення суду, і не взято до уваги, що у Боржника були поважні причини, які об`єктивно перешкоджали виконанню рішення, а виконавець, накладаючи штраф та стягуючи виконавчий збір, не перевірив причини невиконання рішення боржником, оскільки накласти штраф та стягувати виконавчий збір можливо лише у разі виявлення, що Боржник ухилився від виконання рішення і не виконав його без поважних причин. З метою виконання рішення суду ОСОБА_1 звернувся до спеціалізованого підприємства, оскільки демонтаж цегляної перегородки та металевих дверей потребують спеціальних знань. Листом від 15.01.2020 ТОВ «СТАЛЬНЬІЕ ДВЕРИ КОММУНАР» повідомило ОСОБА_1 , що підприємство спеціалізується на даному виді робіт та найближчим часом повідомить про готовність до демонтажу. Копія відповіді була додана до заяв про відкладення виконавчих дій. Також Заявник вважає, що виконавець безпідставно виніс постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки виконавець належним чином не повідомив Боржника про відкриття виконавчого провадження та не вчиняв ніяких виконавчих дій і жодних заходів примусового виконання. Крім того, згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Оскільки виконавцем примусове виконання рішення не здійснювалось, відсутні правові підстави для стягнення виконавчого збору.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Від представника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на скаргу, в якому просять відмовити задоволенні скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що державний виконавець, який виносив оскаржувані постанови, діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження (далі - Закон) заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Статтею 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
16.01.2020 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Київського ВДВС у м. Харкові СМУ Міністерства юстиції) Семенцовою Я.К. винесена дві постанови по ВП №60883636 та ВП №60883584 про стягнення виконавчого збору, згідно якої з ОСОБА_1 на користь стягувача - Київського ВДВС у м. Харкові СМУ Міністерства юстиції (м. Харків) стягнуто виконавчий збір 8346,00 грн.
Заявник ОСОБА_1 обґрунтовує протиправність постанов про стягнення виконавчого збору від 16.01.2020 неналежним повідомлення про відкриття виконавчих проваджень ВП №60883636, ВП №60883584 та невжиттям будь-яких заходів примусового виконання рішення збоку державного виконавця.
Проте, суд не погоджується з доводами заявника, виходячи з наступного.
Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (тобто, до вжиття будь-яких заходів примусового виконання рішення).
Згідно правового висновку, викладено у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №480/1558/19, примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.
При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №60883636 та ВП №60883584, відповідно до ч.1 ст.28 Закону, були надіслані Боржнику рекомендованим поштовим відправленням 16.12.2019, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №2666 від 16.12.2019, копія якого надано разом з відзивом на скаргу.
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Таким чином, державним виконавцем під час відкриття виконавчих проваджень були правомірно винесені постанови про стягнення виконавчого збору, а боржник був належним чином повідомлений про відкриття виконавчих проваджень, а тому відсутні підстави для скасування винесених в межах виконавчих проваджень ВП №60883636 та ВП №60883584 постанов про стягнення виконавчого збору від 16.01.2020.
Щодо скасування постанов про накладення штрафу на ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
З метою виконання рішення суду ОСОБА_1 звернувся до спеціалізованого підприємства, оскільки демонтаж цегляної перегородки та металевих дверей потребують спеціальних знань.
Листом від 15.01.2020 ТОВ «СТАЛЬНЬІЕ ДВЕРИ КОММУНАР» повідомило, що підприємство спеціалізується на даному виді робіт та найближчим часом повідомить про готовність до демонтажу.
Копія відповіді була додана до заяв про відкладення виконавчих дій від 17.01.2020, з якою боржник ОСОБА_1 звернувся дт державного виконавця.
Згідно ч.1 ст. 63 Закону (Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення) за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону (строк для добровільного виконання рішення), перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів.
Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен був встановити не лише факт невиконання рішення, а і встановити причини невиконання, принаймні надати таким причинам належну оцінку, оскільки наявність у Боржника поважних причин невиконання рішення (об`єктивних обставин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення) є перешкодою для накладення штрафу враховуючи, що штраф є санкцією, застосовуваною лише за протиправну поведінку (невиконання при відсутності поважних причин). Єдиною підставою для накладення штрафу є встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Доведення поважної причини покладається на боржника.
Боржник даний обов`язок у межах виконавчого провадження виконав, повідомивши виконавця про причину невиконання рішення, яку вважав поважною. І обов`язком виконавця у даному випадку було перевірити вказану боржником причину і лише встановивши або її відсутність або її неповажність чи надуманість, прийняти рішення про накладення штрафу.
В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
З наведеного вбачається, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
У даному випадку ухилення Боржника від виконання судового рішення не вбачається.
Таким чином, виконавець передчасно винесла оскаржувані постанови про накладення штрафу, не перевірила наявність у Боржника поважної причини невиконання рішення, а тому постанова від 27.01.2020 Київського ВДВС у м. Харкові СМУ Міністерства юстиції про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1 700,00 грн. у ВП № 60883636 та постанова від 27.01.2020 року Київського ВДВС у м. Харкові СМУ Міністерства юстиції про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1 700,00 грн у ВП № 60883584 підлягають скасуванню.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст.13, 260, 447 - 453, ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -
Скаргу ОСОБА_1 на постанови Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.
Скасувати постанову від 27.01.2020 Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1 700,00 грн. у виконавчому провадженні №60883636.
Скасувати постанову від 27.01.2020 Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення на ОСОБА_1 в сумі 1 700,00 грн. у виконавчому провадженні №60883584.
В іншій частині в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ