ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5106/20 Справа № 195/2020/19 Головуючий у першій інстанції: Омеко М.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 10.08.2002 року між сторонами по справі було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис № 406. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що одруження з відповідачкою виявилось невдалим, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На даний час шлюб між сторонами носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе. В зв`язку з цим позивач припинив з відповідачкою шлюбні стосунки і перестав вести спільне господарство та спільне проживання. Тому, позивач просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 , зареєстрований 10 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис №406.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року задоволено позовні вимоги, вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 який було зареєстровано 10.08.2002 року відділом РАЦС Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис № 406.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя 10.08.2002 зареєстровано шлюб (актовий запис №406), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5). Після укладення шлюбу відповідач не змінювала прізвище.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Також місцевим судом встановлено, що сімейні стосунки сторін припинені через різні погляди на сімейне життя та обов`язки.

Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають та проживають окремо.

Частина 1 статті 3 Сімейного кодексу України проголошує, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім зазначеного, у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги доводи позивача про те, що він категорично заперечує щодо відновлення сімейних відносин з відповідачкою; встановивши, що сторони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, інтимні стосунки не підтримують, що визнано у судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачем та відповідачкою; встановивши, що примирення сторін неможливе, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Будь-яких істотних підстав для збереження сім`ї сторін всупереч бажанню позивача судом не встановлено.

Клопотань про витребування доказів судом - апелянтом не заявлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді