Провадження №2-о/523/422/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 . яка діє в свої інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2006 року народження та ОСОБА_3 , 2014 року народження, заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И ЛА :

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2006 року народження та ОСОБА_3 , 2014 року народження, заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

Заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці проживання за адресою: АДРЕСА_2 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 місяців.

Обмежити спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заборонити ОСОБА_4 наближатися на відстань 300 м. до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вони за власним бажанням перебуваємо у місці, невідомому кривднику, переслідувати та в будь- який спосіб спілкуватися з ними.

Заборонити ОСОБА_4 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 12 грудня 2011 року до 26 квітня 2016 року заявниця ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року, справа № 523/19370/15-ц.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 .

Як зазначає заявниця, ОСОБА_4 не піклувалася про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про взаємоповагу один до одного та виховання дітей, після розірвання шлюбу, відносини між сторонами погіршилися, виникати постійні конфлікти та непорозуміння; ОСОБА_4 систематично влаштовував сварки та бійки, ображав заявницю в присутності дітей, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень, постійно погрожував розправою.

У судове засідання з`явилися заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 , заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та її представника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що з 12 грудня 2011 року до 26 квітня 2016 року ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2016 року (а.с.10).

За час перебування сторін у шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9).

Судом встановлено про те, що на утриманні заявниці ОСОБА_1 знаходиться ще неповнолітній син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

ОСОБА_1 зверталася до Суворовського ВП ГУНП в Одеській області з скаргами на колишнього чоловіка ОСОБА_4 , що підтверджується талонами-повідомленнями №000356, № 019551, № 345 (а.с.13,19,21), заявою (а.с.22).

З матеріалів справи вбачається про те, що у справі міститься лист Обласного центра медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сімї від 28.12.2016р. з якого вбачається про те, що до Центру звернулася ОСОБА_1 з скаргами на свого колишнього чоловіка ОСОБА_4 , який проявляв агресію по відношенню до неї та дітей (а.с.14-15).

В матеріалах справи міститься Висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/14вх. від 13.12.2017р. згідно якого орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за можливе обмежити спілкування батька ОСОБА_4 з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17-18).

Судом встановлено про те, що 14.10.2019р. було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0003891 стосовно ОСОБА_4 у зв`язку з невиконання ОСОБА_4 рішення суду по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Відповідності до п. 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 7 частини 1 вказаної статті визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Крім того, пунктом 9 частини 1 вказаної статті визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з частиною 3 статті 26 вищевказаного Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Отже, необхідною правовою підставою для застосування щодо особи обмежувального припису є вчинення цією особою домашнього насильства та наявність достатніх ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Оцінюючи надані заявником докази на підтвердження фактів вчинення щодо неї домашнього насильства заінтересованою особою, суд зазначає наступне.

На підтвердження вчинення ОСОБА_4 щодо ОСОБА_1 та їх дітей домашнього насильства заявницею не надано достатньо доказів.

За загальним правилом, закріпленим частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, оскільки заявником належним чином не доведено наявності передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правових підстав для застосування щодо ОСОБА_4 обмежувального припису, заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявника права повторного звернення до суду за наявності відповідних правових підстав та у разі їх доведення належними і допустимими доказами.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 81, 263-265, 294, 350-6, 353 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Заяву ОСОБА_1 . яка діє в свої інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2006 року народження та ОСОБА_3 , 2014 року народження, заінтересована особа: ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Рішення складено та підписано суддею 11.11.2020р.

Суддя Аліна С.С.