Провадження № 2/219/602/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2020 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Брагіної М.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві власності шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2019 позивач ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд усунути перешкоди у праві власності шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.12.2001 завідуючою Другою артемівською державною нотаріальною конторою Літвіновою В.А . ОСОБА_2 є її співмешканецем, з яким вона проживає з 2002 року, шлюб не зареєстровано. Вказує, що відповідач проживає за її адресою без реєстрації, він має своє власне житло за адресою: АДРЕСА_2 , де і зареєстрований. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що виникають скандали. Він неодноразово застосовував до неї фізичне насилля, у зв`язку з чим вона прохала його виїхати з її житла та дати її спокій, але відповідач на її прохання та вимоги не реагує адекватно. Позивач вважає, що мешкати з відповідачем під одним дахом стає небезпечно, оскільки 20.08.2019 відповідач вилив на неї кип`яток, чим спричинив їй термічний опік обох грудей, живота, стегон 1-2 ступеню площею приблизно 36%, у зв`язку з чим вона була госпіталізована в лікарню м.Бахмута. Добровільно виїхати з її житла відповідач не бажає. На теперішній час ОСОБА_2 проживає в належному їй житлі без правових підстав, всупереч її бажанню мешкати разом з ним, тому вона вимушена звернутися до суду з вимогою про виселення відповідача. Відповідач, мешкаючи в належній їй квартирі, порушує її права як власника житла.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.11.2019 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, однак у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву (вх. № 6015 від 18.02.2020), в якій вказала, що вона підтримує позовні вимоги та просила їх задовольнити, просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, 18.02.2020 від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги щодо його виселення з житла позивача не визнає, просив рішення ухвалити на розсуд суду.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, позивач ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири (АЕЕ № 856661), посвідченого 10.12.2001 завідуючою Другою артемівською державною нотаріальною конторою Літвіновою В.А., зареєстровано в реєстрі № 5428 (а.с.6).

Як вбачається з довідки № 7765/16-12, виданої 11.09.2019 відділом з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; склад її сім`ї: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є співмешканцем ОСОБА_6 та має власне житло за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою позивача без реєстрації.

Відповідно до інформації, наданої начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради на запит суду (№ 8934/16-12 від 25.10.2019), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дісно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0001701 від 21.08.2019, 20 серпня 2019 року о 18.00 годин невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діагноз: термічний опік обох грудей, живота, обох стегон 1-2 ступеня площею приблизно 36% (а.с.9). Вказане також підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-190101/9364, згідно з якою ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 20.08.2019 по 27.08.2019 (а.с.7). Позивач вказує, що саме відповідач ОСОБА_2 причетний до цього, він вилив на неї кип`яток, чим спричинив їй термічний опік.

На теперішній час за вказаним фактом відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001701 від 21.08.2019 за ст..125 ч.1 КК України, яке перебуває в провадженні слідчого Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції Заболотної К.І. Наразі досудове слідство триває, приймаються заходи на встановлення всіх обставин скоєння кримінального правопорушення з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення (а.с.10).

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є, зокрема, квартира, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з правовою позицією ВС України, що викладена у постанові від 16.11.2016 р. у справі № 688/63/15 - ц, положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності квартиру від будь - яких осіб.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Держава гарантує можливість стабільного користування житлом, недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Частиною четвертою статті 3 СК України передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з частиною другою статті 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до статті 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з частиною першою статті 116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу, як власнику домоволодіння, перешкоди у користуванні ним, він не є членом сім`ї ОСОБА_1 та відмовляється добровільно звільнити квартири, тоді як він зареєстрований за іншою адресою. Також, перебування відповідача у житловому приміщенні позивача становить загрозу для здоров`я та життя ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного та надаючи оцінку всім доказам в їх сукупності, суд вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із житлового приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить позивачу на праві власності, без надання іншого житлового приміщення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, ст.391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві власності шляхом виселення, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення з неї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без надання іншого житлового приміщення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.В. Шевченко