БРОДІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/994/20

Провадження № 2/439/453/20

19 листопада 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Броди цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних позовних вимог Служба у справах дітей Бродівської РДА Львівської області про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних позовних вимог Служба у справах дітей Бродівської РДА Львівської області про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача адвокат Микитюк С.М. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності та у відсутності його довірительки, позов підтримує, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Органу опіки і піклування Бродівської РДА Львівської області Надорожняк О.П. в судове засідання не з`явилася, подала суду заву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітніх дітей підтримує повністю, просить його задовольнити.

Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши представлені суду документи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю.

Судом встановлено, що 14 липня 2016 року рішенням Бродівського районного суду Львівської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб, який був зареєстрований 11 листопада 2006 року Поповецькою сільською радою Бродівськго району Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 13 (а.с. 7).

За час проживання у шлюбі народилося троє дітей, а саме: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-10).

З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що до розірвання шлюбу вона з чоловіком проживала окремо і з нею постійно проживають їх спільні діти, які перебувають на її повному утриманні. Починаючи з вересня 2020 року її діти виявили бажання продовжити своє подальше навчання в школі в Республіці Польща, оскільки вона має карту сталого побуту в Польщі і в стані забезпечити матеріально їх навчання в цій країні, так як має там постійне місце роботи згідно контракту. Батько дітей самоусунувся від виховання і утримання дітей, не цікавиться їх зростанням і розвитком. В період коли вона знаходиться на роботі в Республіці Польща, дітьми займається і доглядає її мама. Вона зверталася в усному порядку до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за кордон на навчання до досягнення дітьми повноліття, однак, позитивної відповіді не отримала. Де на даний час знаходиться відповідач їй точно невідомо, але зі слів його родичів він перебуває в Республіці Австрія нелегально. Вона, як мама, має намір забезпечити повноцінний розвиток і навчання синів в Республіці Польща.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої 27 лютого 1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до змісту пункту 4.2. Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п. п. 17, 18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини», в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти.

Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 150, 154 СК України, ст. 10,13, 81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовом задовольнити.

Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за кордон (Республіка Польща) на навчання починаючи з 1 вересня 2020 року до досягнення повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно; неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на виїзд за кордон (Республіка Польща) на навчання починаючи з 1 вересня 2020 року до досягнення повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно, неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на виїзд за кордон (Республіка Польща) на навчання починаючи з 1 вересня 2020 року до досягнення повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно у супроводі матері ОСОБА_1 або в супроводі інших осіб, уповноважених ОСОБА_1 , без згоди і супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Бродівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. Бородійчук