Дата документу 21.01.2020
Справа № 334/8622/19
Провадження № 2/334/1809/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Ярошенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, в якому вказав, що в грудні 2019 року йому стало відомо, що 23.11.2009 року постановою головного державного виконавця Ленінського ВДВС ЗМУЮ (наказом Міністерства юстиції України № 4053/5 від 17.12.2019 року виведено Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зі складу головного територіального управління юстиції та введено до складу міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції з підпорядкуванням цим міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, збереженням статусу юридичних осіб та перейменування: Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Литвиненко О.Г. № 8/1127 був накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві спільної часткової власності.

11.12.2019 року позивач звернувся до начальника Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ із заявою про зняття арешту з належного йому майна та щодо роз`яснення підстав для його накладення.

Листом начальника Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ № 1127/8 від 16.12.2019 року ОСОБА_2 позивачу повідомлено, що згідно перевірки бази даних ВП/ВД (спец розділ) та АСВП встановлено, що 23.11.2009 року була винесена постанова про накладення майна та заборону на його відчуження 8/1127 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 9271770.

Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 (три) роки, після чого вони підлягають знищенню і на цій підставі припинити чинність арешту, накладеного головним державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ м.Запоріжжя 23.11.2009 року за реєстровим номером обтяження № 9171770 немає можливості.

17.12.2019 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя із заявою про наявність в провадженні суду за період з 2005 по 2009 року справ за його участю.

Листом від 18.12.2019 року судом повідомлено, що в період з 2005 по 2009 рік в провадженні суду справ щодо відчуження майна ОСОБА_1 не перебувало.

Позивач вважає, що відсутні усі передбачені законом підстави для існування арешту належного йому майна, оскільки внаслідок цього він обмежений у здійснені прав власника щодо належного йому майна, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Подальше існування накладеного на його майно арешту є безпідставним.

Просить звільнити нерухоме майно з-під арешту, яке належить йому на праві спільної часткової власності, а саме 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Литвиненко О.Г. № 8/1127 від 23.11.2009 року, реєстраційний номер обтяження: 9271770.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача державний виконавець Саідова Т.Ю. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без участі державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі скінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 2088, виданого 20.12.2000 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_1

Вказане право власності зареєстроване належним чином, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 192076071 від 09.12.2019 року.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС ЗМУЮ № 8/1127 від 23.11.2009 року було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 9271770 від 23.11.2009 року.

Відповідно до ч. 5 с. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя з заявою про зняття арешту з майна, у зв`язку з чим листом № 1127/8 від 16.12.2019 року позивачу повідомили, що відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 (три) роки, після чого вони підлягають знищенню.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких не відноситься відсутність виконавчих проваджень, знищених у відповідності до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Станом на теперішній час, виконавчі провадження 2009 року знищені і перевірити, за яким виконавчим документом накладено арешт - неможливо, у зв`язку з чим, припинити чинність арешту немає можливості.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно с.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 3 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч. 5 ст. 59 даного Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, тому позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом про зняття арешту з майна, оскільки інший порядок захисту його прав, а ніж судовий - законодавцем не передбачений.

Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду, а тому, у зв`язку з тим, що станом на час розгляду справи будь-яких відкритих виконавчих проваджень у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Піденно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в яких боржником є позивач немає, суд приходить до висновку про те, що усі передбачені законом підстави для існування арешту належного позивачу майна - відсутні, оскільки внаслідок цього він обмежений у здійснені прав власника щодо належного йому майна, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (назву змінено на Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Литвиненко О.Г. № 8/1127 від 23.11.2009 року, реєстраційний номер обтяження: 9271770.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ісаков Д.О.