Дата документу 19.02.2020 Справа № 310/4380/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/4380/18 Головуючий у 1 інстанції Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/807/296/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У червні 2018 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Заопріжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначало, що 21 червня 2017 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» на об`єкті споживання відповідача, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 м. Бердянськ, АДРЕСА_2 107 виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу ГРМ, а саме фізично з`єднаний з газорозподільною системою несанкціонований газопровід (відвід з двома кранами), що не передбачений робочим проектом газифікації перед котлом марки Аriston, та отвір округлої форми з внутрішньою різьбою у газопроводі перед засобом вимірювальної техніки (ЗВТ), який з метою його приховування буз заклеєний пластинкою з металу та пофарбований. З урахуванням виявлених порушень представниками оператора ГРМ у присутності споживача складено акт про порушення №1260 від 21.06.2017 року.

Акт у порядку визначеному Кодексом газорозподільних систем підписано працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та споживачем.

Зауважень за фактом складення акту внесено не було.

Комісією ПАТ «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення, було прийнято рішення про задоволення повністю акту про порушення №1260 від 21.06.2017 року, що відображено у протоколі №1082 від 17.07.2017 року.

Відповідачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням за два роки, що передували дню виявлення порушення, а саме з 21.06.2015 року по 20.06.2017 року з урахуванням підключених газових приладів (газова плита - 1 шт., опалювальний котел двоконтурний), зареєстровані 2 людини, опалювальна площа 270,5 м.кв.

Вартість донарахованого об`єму природного газу склала 407 000,07 грн.

31.07.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» направило відповідачу Акт розрахунок рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості та рахунок на його оплату, але відповідачем борг не сплачено.

Посилаючись на вищевикладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача вартість донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу у сумі 407 000,907 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжгаз» вартість донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу в сумі 407 000,07 грн. та 6 105,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

АТ «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 , здійснює фактичне споживання природного газу за вказаною адресою та оплачує його на підставі наданих йому рахунків, що свідчить про приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 року, а також Типовим договором розподілу природного газу.

Згідно п. 2.3. договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до абзацу 2,3 п.1 Глави 4 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що об`єкт споживання відповідача не забезпечений вузлом обліку газу оператора ГРМ, тому визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за даними вузла обліку газу споживача.

Положеннями п. 5.2. Договору передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових у відповідності пункту 2 Глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт.

Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) у відповідності пункту 2 Глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем зобов`язаний допустити уповноважених представників оператора ГРМ (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі пункту 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем було складено акт про порушення №1260 від 21.06.2017 року.

Згідно вказаного акту, 21.06.2017 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» на об`єкті споживання відповідача по АДРЕСА_2 виявлено факт несанкціонованого втручання у роботу ГРМ, а саме фізично з`єднаний з газорозподільною системою несанкціонований газопровід (відвід з двома кранами), що не передбачений робочим проектом газифікації, перед котлом марки Ariston та отвір округлої форми з внутрішньою різьбою у газопроводі перед засобом вимірювальної техніки (ЗВТ), який з метою його приховування був заклеєний пластинкою з металу та пофарбований.

21 червня 2017 року складено доповнення до акту про порушення №1260 у якому зазначено, що при обстеженні внутрішньобудинкового газопроводу виявлено, що в кухні встановлено газову плиту, в топічній - газовий котел та побутовий лічильник газу. На момент огляду лічильник був опломбований пломбою, але пломбування не виключає втручання в систему газопостачання та несанкціонований відбір газу (дріт накинуто поверх гайок на лічильнику). На підведеному до газового котла газопроводі виявлено: після крану встановлено трійник на якому встановлено два крана (перший перекриває подачу газу на котел, другий без газовикористовуючого обладнання). При обстеженні внутрішньобудинкового газопроводу у місці входу в будинок біля гільзи виявлено невеликий наплив на газопроводі (латка), невеликий шматок листового металу відколовся (був приклеєний клеєм), під ним виявлено отвір в газопроводі зі слідами втручання в систему газопостачання. По даному факту складено акт про порушення, домоволодіння АДРЕСА_3 відключено від газопостачання шляхом перекриття і пломбування крана на вводі.

Згідно з протоколом №1082 від 21.07.2017 року засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення було прийнято рішення про задоволення Акту про порушення № 1260 від 21.06.2017 року.

Судом першої інстанції досліджено проектну документацію газопроводу в будинку АДРЕСА_3 , з якої вбачається, що трійник, у внутрішньобудинковій системі газопостачання та отвір біля гільзи у місці входу газопроводу в будинок, який закритий латкою, у вигляді невеликого шматку листового металу, як це зображено на схемі та фотографіях місця розташування трійника та отвору не передбачено.

З огляду на вищевикладене, судом правильно встанволено, що працівниками ПАТ «Запоріжгаз» виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу ГРМ, шляхом фізично з`єднаний з газорозподільною системою несанкціонований газопровід (відвід з двома кранами), що не передбачений робочим проектом газифікації перед котлом марки Аriston, та отвір округлої форми з внутрішньою різьбою у газопроводі перед засобом вимірювальної техніки (ЗВТ), який з метою його приховування буз заклеєний пластинкою з металу та пофарбований.

Згідно Акту про припинення та відключення газопостачання № б/н від 21.06.2017 року газопостачання припинено шляхом перекриття та опломбування крану на вводі С38111786).

ПАТ «Запоріжгаз» здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з 21.06.2015 року по 20.06.2017 року з урахуванням підключених газових приладів (газова плита -1 шт.), опалювальний котел двухконтурий, зареєстрованих двох осіб, опалювальної площі 270,5 м2. Згідно пункту 11 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем розрахунок здійснено за цінами закупівлі природного газу протягом періоду не облікованого природного газу. Загальна вартість донарахованого об`єму природного газу склала 407 000,07 грн.

27 липня 2017 року ПАТ «Запоріжгаз» складено акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості згідно з яким був проведений перерахунок не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, завданого порушенням споживача у розмірі 407 000,07 грн., та складено рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості у якому зазначено, що розрахована вартість не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 407 000,07 грн. повинна бути оплачена протягом 10 днів з дати отримання рахунку. Попереджено, що у разі не сплати газопостачання буде припинено починаючи з 31.08.2017 року).

Листом від 31.07.2017 року акт-розрахунок, рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості, рахунок на його оплату направлені відповідачу рекомендованим листом з повідомленням та отримані ним 09.08.2017 року.

Доводи скаржника щодо невідповідності ціни за якою розраховувалась вартість донарахованих об`ємів роздрібній ціні для населення з урахуванням визнання незаконною постанови КМУ №351 від 27.04.2016 року не можуть братися судом до уваги з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 11 Глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем розрахунок вартості донарахованого об`єму здійснюється за цінами закупівлі природного газу протягом періоду не облікованого природного газу. Тобто, при розрахунку вартості донарахованих об`ємів застосовується не роздрібна ціна для населення, а ціна закупівлі природного газу Оператором ГРМ за відповідний період донарахування. (детальний розрахунок наявний у матеріалах справи). При цьому об`єм фактично сплачений споживачем протягом періоду донарахування, у випадку наявності несанкціонованого газопроводу, згідно підпункт З пункту 11 Розділу 5 Глави XI КГС від донарахованого об`єму не віднімається.

Зважаючи на той факт, що пункт 11 Глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем безальтернативно вказує на застосування ціни закупівлі при здійсненні розрахунків вартості донарахованого об`єму аргументи відповідача є безпідставними.

31 липня 2017 року ПАТ «Запоріжгаз» на адресу Відповідача рекомендованим листом з повідомленням направлено Акт розрахунок рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості та рахунок на його оплату.

На сьогоднішній день в добровільному порядку Відповідачем борг не сплачено.

Всі обставини, які стосуються виявлення несанкціонованого втручання у роботу ГРМ, шляхом прокладення несанкціонованого газопроводу прихованими заходами, складення акту про порушення та процедури його розгляду встановлені постановою Запорізького апеляційного суду у справі №310/5562/17 (провадження 22-Ц/778/1640/18) від 01.08.2018 року. Постанова набрала чинності 01.08.2018 року.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дослідивши всі обставини справи та надавши належну правову оцінку доказам по справі у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов беручи до уваги, що відповідач в добровільному порядку не оплатив вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, тому 400 000,07 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку судом доказів по справі, оскільки, відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. А не зазначення в мотивувальній частині рішення мотивів, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, якщо справа вирішена по суті правильно.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними відзиву на позовну заяву, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньої аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

При цьому, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді: