Справа № 154/1425/20 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/997/20 Категорія: 63 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Здрилюк О. І., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Галицька І. П.,

з участю:

представника позивача адвоката Дяченка А. П.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2020 року адвокат Дяченко А. П. в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (далі КЕВ м. Володимир-Волинський) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, має вислугу у Збройних Силах України повних 25 років. Проходив військову службу на території Автономної Республіки Крим, проте після анексії був передислокованим та продовжив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (м. Луцьк), має статус внутрішньо переміщеної особи. Брав участь в антитерористичній операції у Донецькій і Луганській областях, має статус учасника бойових дій. Із 31 серпня 1998 року позивач перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 для отримання житла. Ним не було використано право на безоплатну приватизацію житла. У відповідності до договору від 02 грудня 2019 року позивачу було надано у користування службову двокімнатну квартир, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , балансоутримувачем якої є КЕВ м. Володимир-Волинського. Проведеною 24 квітня 2020 року перевіркою житловою комісією військової частини встановлено, що позивач потребує поліпшення житлових умов. 13 лютого 2020 року позивач звернувся з рапортом до відповідача, в якому просив виключити вказану квартиру із числа службових та надати її йому та членам його сім`ї для постійного проживання. Аргументував тим, що має на це право відповідно до положення ст. 47 Конституції України, за якими кожному гарантується мати право на житло, а громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Крім того, вказав на норми законодавства, за якими він як військовослужбовець, який брав безпосередню участь в АТО, має вислугу на військовій службі 25 років, перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, повинен бути забезпеченим разом із своєю сім`єю квартирою. Таке забезпечення може відбутись шляхом виключення квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових та надання її йому та членам сім`ї для постійного проживання. Листом № 22/459 від 26 лютого 2020 року отримав відмову відповідача у виключенні квартири з числа службових. Просить визнати протиправною відмову КЕВ м. Володимир-Волинський, викладену у листі від 26 лютого 2020 року № 22/459 про неможливість виключення із числа службових жиле приміщення вказаної двокімнатної квартири. Зобов`язати КЕВ м. Володимир-Волинський, як балансоутримувача, виключити із числа службового житлове приміщення даної квартири у порядку встановленому вимогами Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони № 380 від 31 липня 2018 року, та надати зазначене житлове приміщення позивачу для постійного проживання відповідно до вимог чинного законодавства.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вказує, що Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони № 380 від 31 липня 2018 року, передбачено, що жилі приміщення розподіляються між військовослужбовцями, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями та шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання. Суд у своєму рішенні безпідставно прийшов до висновку, що позивачем не подано доказів того, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , він отримав в порядку встановленому для отримання службового житла, передбаченому Інструкцією № 380. Суд помилково виходить з логіки, що договір від 0212.2019 про надання в користування військовослужбовцю структурного підрозділу Міністерства оборони України службового (штатно-посадового) житла є початком надання службових приміщень. Даний договір, в алгоритмі надання військовослужбовцю службового житла, складається як завершальний документ закріплення правил користування вже наданим службовим житлом, відповідно до вимог ЖК України. Надання штатно-посадового житла не передбачено нормативними актами. Суд помилково встановив, що спірну квартиру позивач отримав у тимчасове користування на підставі Наказу Міністерства оборони України № 40 від 31 січня 2019 року Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України. Вказаний Наказ не є нормативним актом, який регулює відносини у даному спорі, а є відомчим документом і розрахований на разове застосування. Термін «службове житло» передбачено законодавчими актами України і містить в договорі від 02.12.2019, а термін «штатно-посадове», є лише відомчим терміном, яким можна користуватись в рамках міністерства, відомства. В розумінні Порядку № 1081 та Інструкції № 380 між сторонами укладений Договір про надання військовослужбовцю та членам його сім`ї саме службового житла з визначеними умовами користування службовим приміщенням. Позивач, який є військовослужбовцем та має вислугу на військовій службі більше 20 років, перебуває на квартирному обліку більше 20 років та потребує поліпшення житлових умов, має беззаперечне право на отримання житла для постійного проживання або, за його бажанням, на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, яке гарантоване ст. 47 Конституції України та ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що позивач помилково посилається у даному випадку на ст. 19 Конституції України, оскільки КЕВ м. Волидимир-Волинський не належить до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, а є державною установою створеною Міністерством оборони України для забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності. У ході судового розгляду позивачем не були надані докази, що можуть підтверджувати отримання позивачем спірної квартири як службового житла у порядку визначеному Інструкцією № 380 чи ЖК України, а саме відсутні: рішення житлової комісії військової частини про надання службового житлового приміщення позивачу, рішення командира військової частини з цього приводу, рішення виконавчого органу міської ради про надання позивачу службового житла, ордеру на вселення до спірної квартири. Договір про надання в користування військовослужбовцю структурного підрозділу Міністерства оборони України або Генерального штабу Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла від 02.12.2019 є саме початковим етапом для отримання службового житла, оскільки дана квартира була надана позивачу в порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхо закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України у порядку визначеному Наказом Міністра оборони від 31.01.2019 № 40, тому позовні вимоги були визнані судом передчасними. Вимога про зобов`язання КЕВ м. Володимир-Волинський подати до виконавчого органу міської ради клопотання про виключення спірної квартири з числа службових суперечить загальним нормам житлового законодавства, оскільки, за нормами ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Тому позивач помилково вважає, що спірна квартира підлягає виключенню та наданню позивачу для постійного проживання у порядку визначеному Інструкцією № 380.

Позивач подав письмові пояснення в яких вказує, що КЕВ м. Володимир-Волинський безпідставно стверджує, що квартирно-експлуатаційний орган Міністерства оборони України не має повноважень для виключення житлових приміщень з числа службових. Відповідно абз. 2 п. 10 Інструкції № 380 виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Законодавство не встановлює підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службових та надання військовослужбовцю житла в постійне користування. Наказ Міністерства Оборони № 40, крім того що не є нормативно-правовим актом і не є актом, що регулює спірне питання, не змішує терміни «службове» та «штатно-посадове». В п. 2 вказаного Наказу, визначено забезпечення військовослужбовців службовим житлом шляхом закріплення його за посадами. Позивачу надане саме службове житло, що регулюється вимогами Інструкції № 380, Порядком забезпечення військовослужбовців та їх сімей житловими приміщеннями № НОМЕР_2 та укладено Договір про надання військовослужбовцю службового житла.

Представник позивача адвокат Дяченко А. П., який бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.

Представника відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала та просила залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 отримав квартиру у тимчасове користування на договірних засадах як службове (штатно-посадове житло) з підстав, що виникли внаслідок прийняття наказу Міністра оборони України від 31 січня 2019 року № 40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України». Позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки вони є передчасними, штатно-посадове (службове) житло надавалося позивачу в порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України, даний експеримент триває і на даний час, таким, що суперечить чинному законодавству України не визнавався.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 безперервно проходить військову службу у Збройних Силах України із 01 серпня 1994 року, що підтверджується витягом із його послужного списку. З 20 березня 2013 року по 11 березня 2016 року проходив військову службу на посаді командира роти охорони військової частини НОМЕР_3 , яка до анексії Автономної Республіки Крим у 2014 році дислокувалась у місті Севастополь, а надалі була передислокована у місто Миколаїв.
Відповідно до відміток у паспорті громадянина України позивача серії НОМЕР_4 про реєстрацію, його місце проживання в період з 09 квітня 2013 року по 21 травня 2014 року було зареєстроване у військовій частині НОМЕР_3 (м. Севастополь), а надалі до 14 серпня 2018 року він проживав та був зареєстрований у м. Миколаїв.
Довідка № від 15 серпня 2018 року є підтвердженням того, що позивач ОСОБА_2 взятий на облік Департаментом соціальної політики Луцької міської ради як внутрішньо переміщена особа.
Копією посвідчення серії НОМЕР_5 стверджується про те, що позивач ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
Відмітками у паспорті громадянина України позивача серії НОМЕР_4 про реєстрацію проживання також підтверджено, що з 14 серпня 2018 року ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (місце розташування військової частини).
Довідкою військової частини НОМЕР_1 стверджується про те, що ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 31 серпня 1998 року складом сім`ї 3 особи. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі довідки про перевірку житлових умов, складеної житловою комісією 24 квітня 2020 року, позивач ОСОБА_2 , який проживає за вказаною вище адресою потребує поліпшення житлових умов, а аналогічною довідкою від 03 червня 2020 року житлової комісії стверджується, що у зв`язку з вислугою понад 20 років позивач має право на поліпшення житлових умов у виді отримання житла у постійне користування.
Правильним є висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем та має вислугу на військовій службі більше 20 років, перебуває на квартирному обліку більше 20 років та потребує поліпшення житлових умов, має беззаперечне право на отримання житла для постійного проживання його та членів його сім`ї або за його бажанням грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, яке гарантоване положеннями ст. 47 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
13 лютого 2020 року позивач звернувся рапортом до Начальника КЕВ, в якому у зв`язку з наявністю в нього вислуги на військовій службі понад 20 років, просив: 1. виключити квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових для забезпечення його житловим приміщенням для постійного проживання; 2. подати відповідне клопотання для виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових згідно вимог чинного законодавства України.
26 лютого 2020 року за № 22/459 ОСОБА_2 було надано відповідь на його рапорт про неможливість виключення даного житла із числа службових, оскільки його було надано позивачу в тимчасове користування на договірних умовах в якості штатно-посадового житла на виконання наказу № 40 від 31 січня 2019 року Міністра оборони України, без створення для нього і членів його сім`ї будь-яких інших прав на житлове приміщення.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й у пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до п. 26 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яку було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за № 1020/32472.
Механізм та порядок надання військовослужбовцям службового житла та житла для постійного проживання, в тому числі тих, які мають вислугу 20 років і більше, визначено розділами ІІІ, IV, VII Інструкції № 380.
У відповідності до встановленого порядку отримання службового житла, службові житлові приміщення, службова жила площа, обліковуються у військовій частині та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району у книзі обліку службових жилих приміщень. На підставі наказу командира військової частини та із урахуванням рішень Міністра оборони України щодо забезпечення військовослужбовців службовими житловими приміщеннями КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району розробляє список надання службових жилих приміщень (службової жилої площі) у військових частинах. Вказаний список, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району направляється до ГКЕУ ЗС України для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю. Списки надання службових жилих приміщень розглядаються на засіданні Комісії з контролю, на які можуть запрошуватися (бути присутніми) голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій). Розгляд Списків надання службових жилих приміщень здійснюється по КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та по кожному військовослужбовцю окремо. У разі відмови у наданні військовослужбовцю службового жилого приміщення, зазначене службове жиле приміщення підлягає повторному розподілу у військовій частині, до якої воно розподілено у встановленому цією Інструкцією порядку та в строк, що не перевищує один місяць. Рішення Комісії з контролю є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі спеціального ордера, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону або командира військової частини за погодженням з КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району відповідно до пункту 8 Порядку № 1081. До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає витяг з наказу командира військової частини про надання службового жилого приміщення. Під час вселення у службове жиле приміщення військовослужбовець здає отриманий спеціальний ордер до житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації, що здійснює обслуговування цього житлового приміщення, а в закритих, віддалених військових містечках до будинкоуправління відповідної КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.
Порядок отримання житла для постійного проживання є практично аналогічним.
За нормами Розділу VII Інструкції № 380, особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.
Для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання. Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі Список надання постійного житла). Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю. Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій). За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом. У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами. ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків). Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. Ордер на постійну житлову площу в закритих військових містечках оформлюється та видається відповідним начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів. Для вселення в надане житлове приміщення військовослужбовець здає ордер на постійну житлову площу до житлово-експлуатаційної організації, за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації, що здійснює обслуговування цього житлового приміщення, або до будинкоуправління відповідного КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.
Судом встановлено, що 31 січня 2019 року Міністром оборони України видано наказ № 40 про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України. У відповідності до нього начальнику Головного КЕУ ЗС України наказано розробити та затвердити порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України.
01 лютого 2019 року начальником Головного КЕУ ЗС України затверджено Порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України, з якого вбачається, що до службового (штатно-посадового) житла можуть бути віднесені житлові приміщення, які вже мають статус службових, житлові приміщення в об`єктах нового будівництва, реконструкції, придбані, набуті в порядку, передбаченому законодавством, на які зареєстровано право власності за Міністерством оборони України. Житлові приміщення включаються до службового (штатно-посадового) житла рішенням заступника Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) за поданням Головного КЕУ ЗС України. Приймання-передача службового (штатно-посадового) житла на баланс квартирно-експлуатаційного органу та закріплення його за військовою частиною на праві оперативного управління проводиться на підставі наказу Міністерства оборони України, а в подальшому акту приймання-передачі основних засобів, передається документація на таке житло.
Наказ командира військової частини про закріплення службового (штатно-посадового) житла за відповідними посадами є підставою для укладення договору про надання в користування такого житла конкретному військовослужбовцю.
Зазначений договір не надає військовослужбовцю та членам його сім`ї права зареєструвати місце проживання за адресою відповідного житлового приміщення, а також не є підставою для державної реєстрації речових прав на житлове приміщення. Військовослужбовці, які забезпечуються службовим (штатно-посадовим) житлом та члени їх сімей реєструються за юридичною адресою військової частини
Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем у справі не подано доказів того, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , він отримав в порядку та за процедурою, встановленою для отримання службового житла, передбаченими Інструкцією № 380, є правильним.
Судом першої інстанції встановлено відповідно до поданої відповідачем копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 161106092 від 26 березня 2019 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у державній власності Міністерства оборони України. Також вона включена до списків придбаного Міністерством оборони України у 2018 році штатно-посадового житла, які передано для розподілу Західним територіальним КЕУ до КЕВ м. Володимир-Волинського у відповідності до листа № 515/1/1250/245 від 19 березня 2019 року на підставі розпорядження Головного КЕУ № 303/4569 від 19 березня 2019 року на виконання рішення заступника Міністра оборони України № 4178/3 від 13 березня 2019 року щодо розподілу штатно-посадового житла. За вказаними списками квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , закріплено за військовою частиною НОМЕР_1 на праві оперативного управління.
02 грудня 2019 року між військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира ОСОБА_3 (управитель) та військовослужбовцем ЗС України старшим помічником начальника штабу військової частини НОМЕР_1 майором Вовком А.Г. (користувач) укладено Договір про те, що управитель надає користувачу на строк проходження ним служби на посаді старшого помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 для проживання житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
За п. 1.6. Договору даний договір не надає користувачу та членам його сім`ї права реєструвати місце проживання за адресою житлового приміщення та не є підставою для державної реєстрації речових прав на нього за користувачем та членами його сім`ї. Відповідно до п. 3.1. користувач зобов`язаний використовувати житлове приміщення виключно для проживання.
Пунктом 3.12 Договору передбачено, що у разі отримання житлового приміщення для постійного проживання або службового житла або компенсації за належне для отримання житлове приміщення, або переведення на іншу посаду, або звільнення з військової служби користувач зобов`язаний звільнити житлове приміщення у місячний строк разом із членами сім`ї. При цьому дія Договору припиняється.
Відповідно до п.7.1 Договору зазначено, що його укладення не створює для користувача та членів його сім`ї будь-яких інших прав на отримане у користування житлове приміщення, крім права тимчасового користування. Житлове приміщення не підлягає піднайму, бронюванню, приватизації, даруванню, викупу, передачі у заставу або займу чи в користування третім особам.
За ст. 627, 629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно п. 3, п. 11 Порядку № 1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Законодавством не визначено можливість та порядку отримання військовослужбовцем для постійного проживання житла, яке було передане йому у тимчасове користування на договірних умовах у зв`язку з проведенням експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України.
Позивачу не надавалось в установленому законодавством порядку службове житлове приміщення, не видавався ордер на житло, а тому немає підстав виключати його з числа службових. Позивач залишився на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 для отримання житла, що також спростовує доводи апеляційної скарги.
Що стосується позовної вимоги про зобов`язання КЕВ м. Володимир-Волинський, як балансоутримувача, виключити із числа службового житлове приміщення даної квартири у порядку встановленому вимогами Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони № 380 від 31 липня 2018 року, то квартирно-експлуатаційний орган Міністерства оборони України не має повноважень для виключення житлових приміщень з числа службових, оскільки відповідно абз. 2 п. 10 Інструкції № 380 виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Власне виключення є прерогативою органу місцевого самоврядування.
Законодавством чітко врегульований порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями і механізм виключення житла з числа службового, а вирішення питання про виключення квартири зі службового фонду не входить до повноважень квартирно-експлуатаційного відділу,
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норма матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 серпня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді