КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/2405/2020 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року, ухвалене у складі судді Сенька М.Ф у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору частково недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить в рахунок погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором №50011529 від 14.01.2014 року в сумі 351 554 грн. 69 коп. звернути стягнення на предмет застави за договором застави транспортного засобу №50011592 від 22.01.2014 року., а саме на автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, шляхом його реалізації на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Посилається на неналежне виконання відповідачами договірних зобов`язань.

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір №50011529 від 14.01.2014 року в частині розрахунку платежів за договором в еквіваленті до доллару США, та зобов`язати позивача здійснити відповідний перерахунок заборгованості за кредитом.

Посилається на те, що договір в оспорюваній частині суперечить чинному законодавству, є дискримінаційним (несправедливим) по відношенню до позичальника, як споживача послуг.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50011529 від 14.01.2014 року в сумі 338962 грн. 75 коп. звернутостягнення на предмет застави за договором застави транспортного засобу №50011592 від 22.01.2014 року, а саме на автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб.см., рік випуску 2013, шляхом його реалізації на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» по 2665грн. 13 коп. судового збору, з кожного.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору частково недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в повному обсязі, зустрічний позовОСОБА_1 - задовольнити.

Посилається на те, що судом не враховано, що ТОВ «Порше Мобіліті» не було заявлено жодних вимог до фінансового поручителя ОСОБА_3 та не встановлено, що вона є неналежним відповідачем за первісним позовом. Відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Позивач на підтвердження нарахованої суми заборгованості за кредитним договором не надав суду ані детального розрахунку заборгованості, ані доказів видачі кредиту у сумі, вказаній в позовній заяві по основному кредиту та додатковому кредиту, ані доказів наявності у позичальника взагалі будь - якої заборгованості за кредитним договором. На підтвердження факту наявності у позичальника заборгованості за кредитним договором позивач надав суду копії рахунків - фактури, які за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь - яка операція, розпорядження, або дозвіл на проведення господарської операції, вони носять лише формальний характер. Розрахунок залишку боргу по тілу кредиту здійснений позивачем з порушенням порядку розрахунку, встановленому в п.1.3.1 Загальних умов кредитування до кредитного договору від 14.01.2014 року, згідно якого залишок боргу по тілу кредиту повинен розраховуватись в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору, тобто за курсом 8,3100 грн.=1 дол. США, тобто залишок боргу по тілу кредиту становить 111 978,99 грн. замість зазначеної в позові суми в розмірі 291 051,06 грн. Вимога позивача про стягнення боргу по додатковому кредиту в розмірі 7 813,22 грн. недоведена, оскільки позивач не надав суду жодного доказу видачі позичальнику суми додаткового кредиту, доказів укладення договору страхування з будь - якою страховою компанією та доказів перерахування коштів на рахунки страхової компанії. Стягнення пені та штрафу за порушення умов кредитного договору, тобто дворазове притягнення до юридичної відповідальності одного виду незаконне. Щодо незаконності нарахування додаткових платежів у розмірі 19 667,34 грн. після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, скаржник зазначив, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Крім того, при нарахуванні та стягненні з відповідача штрафних санкцій позивачем не було враховано той факт, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в зоні антитерористичної операції, тому позивач при нарахуванні заборгованості мав врахувати обмеження встановлені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій на нарахування пені та штрафних санкцій на основну заборгованість за кредитними зобов`язаннями. Судом не взято до уваги невідповідність кредитного договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та ненадання позичальнику інформації про дійсну сукупну вартість кредиту і умови кредитування на момент підписання кредитного договору. Інформація щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, що вказана в договорі взагалі не відповідає дійсності. У ТОВ «Порше Мобіліті» відсутня генеральна ліцензія на право здійснення операцій з іноземною валютою, тобто позивач не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для здійснення будь - яких операцій з іноземною валютою, у тому числі здійснення операцій з нарахування відсотків та штрафних санкцій за операціями в іноземній валюті. Графік платежів за оспорюваним кредитним договором, незважаючи на валюту договору - українську гривню, визначено в іноземній валюті - доларах США, всупереч припису абзацу третього частини першої ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Положення оскаржуваного договору щодо визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до ст.1.3 Загальних умов кредитування є несправедливими, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду споживача, тобто позичальника.

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що ОСОБА_3 несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_1 згідно з умовами договору поруки та приписами чинного законодавства, тому позивач має право звернутися із вимогою до поручителя в межах встановленого чинним законодавством строку. Розмір заборгованості позичальника за кредитним договором від 14.01.2014 року на відповідну дату визначається із застосуванням еквіваленту з врахуванням діючого обмінного курсу валюти відповідно до умов договору як це погоджено сторонами. ОСОБА_1 вимога (повідомлення) ТОВ «Порше Мобіліті» щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором була отримана 14.05.2015 року, останнім днем повернення кредиту та заборгованості було 12.06.2015 року, однак у вказані строки позичальник та поручитель зобов`язання за кредитним договором не виконали, грошові кошти не сплатили у повному обсязі. Із врахуванням коштів, які було сплачено позичальником після дати складення вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, станом на дату складення заяви про зменшення позовних вимог - 12.07.2016 року ОСОБА_1 залишились несплаченими щомісячні платежі з повернення кредиту - частково щомісячний платіж за квітень 2015 року у розмірі 2 169,40 грн., додаткового кредиту - щомісячні платежі за травень - вересень 2015 року на загальну суму 7 813,22 грн. наявність непогашеної заборгованості скаржника за вказаними платежами підтверджується доданими до позовної заяви рахунками - фактурами за відповідні дати, а також зведеною обліковою випискою станом на 21.06.2016 року, яка міститься в матеріалах справи. Залишок неповернутої суми кредиту згідно з Графіком погашення кредиту залишився незмінним та становить еквівалент у гривні 13 475,21 дол. США, що з врахуванням обмінного діючого курсу валют становить 291 051,06 грн. Згідно з умовами кредитного договору процентна ставка становить 9,9%, виходячи з того, що сума кредиту становить 291 051,06 грн., кількість днів прострочення сплати суми кредиту становить 121 день, станом на момент складення позовної заяви плата за користування кредитом за період з 01.06.2015 року по 29.09.2015 року становить 9 684,72 грн. Пеня скаржникові нарахована згідно п.8.1 договору за порушення терміну (прострочення) сплати щомісячних платежів в повернення кредиту та додаткового кредиту. Жодних інших штрафних санкцій за порушення сплати щомісячних платежів в повернення кредиту та додаткового кредиту позивачем при розрахунку заборгованості нараховано не було, тому посилання скаржника на те, що ТОВ «Порше Мобіліті» одночасно нараховано шраф та пеню безпідставні. Враховуючи, що до 12.06.2015 року скаржник заборгованість по кредиту та додатковому кредиту не сплатив, ТОВ «Порше Мобіліті» правомірно відповідно до положень п.8.2 договору нарахував штраф у розмірі 20% від суми кредиту у розмірі 24 768,87 грн. Підстави для задоволення зустрічного позову відсутні, оскільки статті, на які посилається в обгрунтування позову ОСОБА_1 встановлюють відповідальність у вигляді можливості розірвання договору з боку споживача, і не містять підстав для визнання договорів споживчого кредиту недійсними. Графік погашення кредиту до кредитного договору містить детальний розпис сукупної вартості кредиту за весь період дії кредитного договору відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім цього, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не встановлює обов`язковість зазначення валюти у детальному розписі сукупної вартості кредиту, а встановлює обов`язок кредитодавця розписати орієнтовну вартість кредиту у процентному та грошовому виразі. Орієнтовна сукупна вартість кредиту вказана у Графіку погашення кредиту. Позивачем надано повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до кредитного договору та умов кредитування, а ОСОБА_1 належним чином ознайомився з нею, що він підтвердив своїм підписом у договорі та додатках до нього. Волевиявлення ОСОБА_1 щодо укладення кредитного договору було вільним, що підтверджується матеріалами справи. ОСОБА_1 з власної ініціативи звернувся до ТОВ «Порше Мобіліті» з проханням щодо надання кредиту, тому кредитний договір було укладено між сторонами без застосування насильства, обману чи зловживання довірою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ТОВ «Порше Мобіліті», суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного Договору, укладеного з ТОВ «Порше Мобіліті» станом на 29.09.2015 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 351 554,69 грн.

Позивачем на виконання вимог п. 3.3 Загальних умов кредитування на адресу відповідачів була направлена вимога про дострокове виконання зобов`язань за кредитним Договором, однак така вимога була залишена без відповідного реагування.

На виконання п. 1.6. Загальних умов кредитування, ОСОБА_1 22.01.2014 року передав ТОВ «Порше Мобіліті» в заставу придбаний за кредитні кошти автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., д.н.з. НОМЕР_4 , на умовах договору застави транспортного засобу № 50011592 .

Судом виключено із заборгованості за кредитним Договором нарахованізбитки у сумі 12000 грн., та 691,94 грн. інфляційних втрат, оскільки вказані витрати понесені позивачем на правову допомогу щодо супроводження процесу стягнення заборгованості за кредитним договором, які були надані ТОВ «Юридична фірма Вернер» та їх не можна визнати збитками за договірним зобов`язанням.

Суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати погашення заборгованості за кредитним Договором, шляхом звернення стягнення на предмет застави, відповідно до умов Договору застави, на підставі ст.ст. 572, 590 ЦК України, ст.ст. 17, 19, 20 Закону України «Про заставу» та погодився із способом звернення стягнення на предмет застави, що запропонований позивачем, оскільки він узгоджується з приписами ст. 16 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд виходив з того, що доводи ОСОБА_1 про дискримінаційність, несправедливість положень кредитного Договору не знайшли свого підтвердження в суді, тому відповідно підстави для застосування до правовідносин ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

З огляду на пункти 9.5, 9.6 Загальних умов кредитування, суд дійшов висновку, що відповідачам перед укладенням Договору надана вичерпна інформація про умови кредитування із зазначенням вартості цієї послуги, тому порушень вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» немає.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру заборгованості за кредитним договором виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 14.01.2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50011592, за яким ТОВ «Порше Мобіліті» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 123 844,35 грн., на строк 60 місяців, із змінною процентною ставкою, із цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1 598 куб. см.

Також відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 отримав додатковий кредит в сумі 36 424, 80 грн., строком на 60 місяців, на тих же умовах, для оплати страхових платежів, згідно договору страхування, укладеного на виконання умов Договору.

24.06.2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 50011592 від 14.01.2014 року, згідно п.1 якої Сторони погодили збільшити строк кредиту до 84 місяців.

15.01.2015 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 50011592 від 14.01.2014 року, згідно п.1 якої Сторони погодили збільшити строк кредиту до 90 місяців.

Відповідно до положень п.1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невід`ємну частину договору ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривнях, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі.

Згідно п.1.6 Загальних умов кредитування виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечено заставою майна, відповідно до укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу №50011592 від 22.01.2014 року, за яким ОСОБА_1 передав ТОВ «Порше Мобіліті» в заставу придбаний за кредитні кошти автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., д.н.з. НОМЕР_4 , заставною вартістю 145 699,23 грн.

Сторони Договору погодили додаткові способи забезпечення виконання зобов`язання за Договором у вигляді поруки третьої особи. Поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_1 виступила ОСОБА_3 , яка підтвердила ознайомлення з умовами Договору шляхом його підписання.

За Договором ОСОБА_1 , разом з іншим, зобов`язався погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати інші платежі в порядку, в сумах і в строки, встановлених договором. Всі платежі за Договором здійснювалися у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в долларах США, визначених в Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Договору.

Вказані положення Договору узгоджуються з приписами статей 192, 533 ЦК України, та не суперечать вимогам законодавства, що регулює правовідносини в сфері надання фінансових послуг.

Доводи відповідачів про дискримінаційність, несправедливість вказаних положень Договору не знайшли свого підтвердження в суді, тому відповідно підстав для застосування до правовідносин, які виникли між сторонами положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд не знайшов.

Відповідно до п. 9.5 Загальних умов кредитування підписанням Загальних умов кредитування Позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила Позичальника із інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що Позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією.

Згідно п.9.6 Загальних умов кредитування додатково до положень п.9.5 цих Загальних умов кредитування, Позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про:

- умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальника,

- умови надання додаткових фінансових послуг, пов`язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг),

- розмір винагороди Компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами,

- реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо).

Враховуючи положення пунктів 9.5, 9.6 Загальних умов кредитування, суд дійшов вірного висновку, що відповідачам перед укладенням Договору надана вичерпна інформація про умови кредитування із зазначенням вартості цієї послуги, тому порушень вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не вбачається.

Згідно статей 19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.ч.1,2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 4.1 Договору застави, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави, у випадках, передбачених Договором застави.

Згідно з наданими позивачем розрахунками, за кредитним Договором станом на 29.09.2015рокуоблікована заборгованість ОСОБА_1 складає 351 554,69 грн.

У зв`язку з цим позивачем на виконання вимог п. 3.3 Договору на адресу відповідачів була направлена вимога про дострокове виконання зобов`язань за Договором.

Проте, така вимога була залишена відповідачами без відповідного реагування.

Доводи відповідачів про те, що позивач неправомірно відмовив в позасудовому врегулюванні спору не знайшли свого підтвердження в суді.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що позивач вправі вимагати погашення заборгованості за кредитним Договором, шляхом звернення стягнення на предмет застави, відповідно до умов Договору застави, на підставі ст.ст. 572, 590 ЦК України, ст.ст. 17, 19, 20 Закону України «Про заставу».

Суд погодився із способом звернення стягнення на предмет застави, що запропонований позивачем, оскільки він узгоджується з приписами ст. 16 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Також судом правильно виключено із заборгованості за кредитним Договором нарахованих збитків у сумі 12000 грн., та 691,94 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в сумі 338 962 грн. 75 коп., звернути стягнення на предмет застави за договором застави транспортного засобу №50011592 від 22.01.2014 року, а саме на автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб.см., рік випуску 2013 року, шляхом його реалізації на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем за первісним позовом, колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи, що сторони кредитного Договору погодили додаткові способи забезпечення виконання зобов`язання за Договором у вигляді поруки третьої особи. Поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_1 виступила ОСОБА_3 , яка підтвердила ознайомлення з умовами Договору шляхом його підписання, тому ОСОБА_3 несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_1 згідно положень договору та статей 553,554 ЦПК України.

Твердження скаржника про невідповідність кредитного договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та ненадання позичальнику інформації про дійсну сукупну вартість кредиту, колегія суддів не приймає до уваги.

Графік погашення кредиту до кредитного договору містить детальний розпис сукупної вартості кредиту за весь період дії кредитного договору. Крім цього, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не встановлює обов`язковість зазначення валюти у детальному розписі сукупної вартості кредиту, а встановлює обов`язок кредитодавця розписати орієнтовну сукупну вартість кредиту у процентному та грошовому виразі.

ТОВ «Порше Мобіліті» надало позичальнику повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до кредитного договору та умов кредитування, а ОСОБА_1 належним чином ознайомився з цією інформацією, що він підтвердив своїм підписом у договорі та додатках до нього. Кредитний договір містить інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту та детальний розпис сукупної вартості кредиту, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Волевиявлення ОСОБА_1 щодо укладення кредитного договору було вільним, що підтверджується матеріалами справи, позичальник з власної ініціативи звернувся до ТОВ «Порше Мобіліті» з проханням надання кредиту, кредитний договір укладено між сторонами без застосування насильства, обману чи зловживання довірою.

Доказів на спростування вказаних обставин ОСОБА_1 відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України суду не надано.

Твердження скаржника про відсутність у ТОВ «Порше Мобіліті» генеральної ліцензії на право здійснення операцій в іноземній валюті, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.3. Розділу 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 18.10.2005 року №4802 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами» діяльність кредитної установи з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної установи, у тому числі субординованого капіталу, за кредитними договорами з кредитними установами, а також коштів з державного та місцевих бюджетів, отриманих фінансовими установами - юридичними особами публічного права, не потребує отримання ліцензії.

ТОВ «Порше Мобіліті» набувши статус кредитної установи відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02.07.2009 року за реєстраційним номером 16102366 має право провадити діяльність з надання фінансових кредитів відповідно до Статуту юридичної особи та чинного законодавства України.

Доводи скаржника про те, що графік платежів за кредитним договором незважаючи на валюту договору - гривню, визначено в іноземній валюті - доларах США, всупереч припису частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів не приймає до уваги.

Положення частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не містять прямої заборони на застосування грошового еквіваленту в іноземній валюті при визначенні зобов`язання у договорі споживчого кредитування при наданні кредиту в іноземній валюті, тому вказана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» надало кредит ОСОБА_1 в національній валюті - гривні, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, в кредитному договорі та додатках до нього розмір платежів встановлюється не в іноземній валюті, а в еквіваленті долара США.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про повну відсутність у нього заборгованості по оплаті кредиту, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

В апеляційному суді представник відповідача ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення у справі судово - економічної (фінансово - кредитної) експертизи.

Колегією суддів клопотання задоволено, призначено у справі судово - економічну (фінансово - кредитну) експертизу на вирішення якої поставлено наступне питання:

Який реальний розмір заборгованості за кредитним договором № 50011592 від 14.01.2014 року (в тому числі по поточному та простроченому кредиту: поточним та простроченим відсоткам за користування кредитними коштами, пені та штрафам) станом на 29.09.2015 року з урахуванням умов вказаного договору та виписок по особовому рахунку позичальника?

Висновком експертів № 3301/3302/19-72 від 25.11.2019 року за результатами проведення комісійної судово - економічної експертизи встановлено:

В обсязі наданих на дослідження матеріалів документально підтвердити розрахунок заборгованості за кредитним договором №50011592 від 14.01.2014 року окремо по поточному та простроченому кредиту, поточним та простроченим відсоткам за користування кредитними коштами, пені та штрафам станом на 29.09.2015 року не видається за можливе.

При цьому, детальний розрахунок заборгованості станом на 29.09.2015 року, на загальну суму 351 554,69 грн., відповідно до умов кредитного договору №50011592 від 14.01.2014 року, з урахуванням даних зведеної облікової виписки з рахунку Позичальника та квитанцій щодо погашення кредиту за період з 12.02.2014 року по 24.11.2015 року, розрахунково підтверджується частково, в частині заборгованості по тілу кредиту, процентам та додатковому кредиту і процентам на загальну суму 301 033,67 грн.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 судові експерти Матвєєва Ю.О. та Богданович О.Г., яким було доручено проведення експертизи, допитані в суді апеляційної інстанції щодо висновків судової експертизи.

В суді апеляційної інстанції експерти підтвердили, що загальна розрахункова сума заборгованості визначена висновком експертизи у розмірі 301 033,67 грн. вірна, доведена та включає в себе заборгованість по тілу кредиту, процентам та додатковому кредиту і процентам.

Враховуючи висновок судової - економічної експертизи та пояснення експертів в апеляційному суді, колегія суддів вважає висновок судової експертизи належним доказом у справі.

Твердження апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 щодо невірного нарахування розміру заборгованості за кредитом, розміру процентів, пені та штрафів за кредитом частково підтверджуються висновком судової економічної експертизи, відповідно до якого розмір заборгованості за кредитним договором відмінний відрозрахунку заборгованості за кредитом наданий суду позивачем.

Виходячи із встановлених обставин справи та наданих суду доказів колегія суддів дійшла висновку, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №50011529 від 14.01.2014 року становить 301 033 грн 67 коп.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не повністю відповідають обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду належить змінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором, зменшивши розмір заборгованості за кредитним договором №50011529 від 14.01.2014 року до 301 033 грн 67 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України враховуючи обставини справи, та задоволення позовних вимог частково.

Таким чином, з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви по 2365 грн 79 коп. з кожного.

Крім того, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 894 грн 26 коп. та 2108 грн 20 коп. за проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави - змінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором та розміру судового збору за подачу позовної заяви.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором №50011529 від 14.01.2014 року до 301 033 грн 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», , по 2365 грн 79 коп. судового збору за подачу позовної заяви з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 894 грн 26 коп. та 2108 грн 20 коп. за проведення експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.