ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 630/44/18

Провадження № 22-ц/818/479/20

12 листопада 2020 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 12 грудня 2018 року в складі судді Малихіна О.О.,

УСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, після зміни підстави якого у квітні 2018 року (т.1 а.с. 68-70) просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу, у розмірі 131188 грн 58 коп.

В обґрунтування посилався на те, що йому на праві власності належить автомобіль MERCEDES-BENZ C200, 1995 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . За усною домовленістю позивач передав вказаний автомобіль у користування своєму синові, ОСОБА_3 , з можливістю передачі права керування третім особам. 22 вересня 2017 року за кермом автомобіля MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , з дозволу ОСОБА_3 був ОСОБА_2 З 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. 22 вересня 2017 року ОСОБА_2 , керуючи належним позивачу автомобілем, в с. Шестакове Вовчанського району Харківської області перевищив допустиму швидкість, не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль зіткнувся з бар`єрною огорожею та виїхав за межі проїзної частини. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 поліцію не викликав, пообіцяв відремонтувати пошкоджений автомобіль. Автомобіль за кошти відповідача відремонтовано не було, що змусило позивача звернутися до суду з дійсним позовом.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 12 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 131188 грн 58 коп. та витрати по оплаті судового збору в сумі 1311 грн 90 коп. Зобов`язано ОСОБА_1 після відшкодування йому ОСОБА_2 матеріальної шкоди в повному обсязі передати в розпорядження ОСОБА_2 пошкоджений автомобіль MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи і показаннями свідків доведено, що 22 вересня 2017 року в с. Шестакове Вовчанського району Харківської області автомобіль MERCEDES-BENZ C200 під керуванням ОСОБА_2 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, що спричинило пошкодження вказаного транспортного засобу. Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ПП «АС-ТЕРРА» від 27 листопада 2017 року вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля склала 419 172 грн. 90 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу цього автомобіля 172 678 грн. 25 коп., що перевищує його ринкову вартість 131188 грн. 58 коп. За висновком оцінювача розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженням автомобіля MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , в ДТП склала 131188 грн 58 коп. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 14683 від 20 вересня 2018 року, наданим судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 433311 грн 76 коп. Отже, ремонт пошкодженого автомобіля, що належить позивачу, визнано судом необґрунтованим з економічної точки зору, а тому автомобіль слід вважати фізично знищеним. Висновок судового експерта не спростовує висновок щодо ринкової вартості автомобіля до ДТП, складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «АС-ТЕРРА» від 27 листопада 2017 року за замовленням позивача. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про менший розмір ринкової вартості автомобіля MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 суду не надав. Шкода, завдана автомобілю, ОСОБА_1 відповідачем не відшкодована.

ОСОБА_2 оскаржує рішення суду, звернувшись із апеляційною скаргою. Посилається на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм і процесуального права, невірну оцінку судом наявних у справі доказів, що призвело до неправильного встановлення обставин, що мають значення для справи. Просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ним до суду першої інстанції надавалися докази на підтвердження того, що дійсна ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ C200 складає не більше 90 000 гривень. ДТП сталася не з його вини, а внаслідок несправності автомобіля, що може бути доведено експертизою, у проведені якої судом першої інстанції було відмовлено за наслідками розгляду відповідного клопотання Під час розгляду справи судом першої інстанції не враховано вимоги п. 30.2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та застосовані положення вимог п. 30.1 ст. 30 зазначеного Закону в редакції, яка діяла до 2012 року. До матеріалів справи було надано достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують менший розмір вартості автомобіля ніж встановлено рішенням суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, що діями відповідача, у користуванні якого знаходився транспортний засіб, було заподіяно шкоду позивачу. Як на підставу для відмови у задоволені позову відповідач посилається на вимог ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не поширюються на спірні правовідносини з урахуванням фактичних обставин справи. Під час розгляду справи в суді першої інстанції та призначення у справі судової автотехнічної експертизи відповідач мав право запропонувати суду питання щодо ринкової вартості автомобіля на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, але своїм правом не скористався.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09 лютого 2017 року, автомобіль MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , зареєстрований на праві власності на ім`я ОСОБА_1 .

З представлених позивачем ОСОБА_1 розписок гр. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 випливає, що вони були пасажирами автомобіля MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та постраждали в ДТП, яка сталося 22 вересня 2017 року в період часу з 12-00 год. до 13-00 год. в с. Шестакове з тієї причини, що ОСОБА_2 перевищив швидкість і не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль збив елементи огорожі на дорозі та вилетів в кювет.

Позивачем ОСОБА_1 також були представлені розписки гр. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , в яких вони вказують, що були свідками ДТП з участю автомобіля MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , яка сталося 22 вересня 2017 року в період часу з 12-00 год. до 13-00 год. в с. Шестакове.

За ініціативою позивача та його представника в судовому засідання було допитано в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і ОСОБА_7 .

Так, свідок ОСОБА_8 підтвердив суду, що у другій половині вересня 2017 року він разом зі своїми знайомими, серед яких були ОСОБА_11 і ОСОБА_2 , охороняв сільськогосподарські лани з врожаєм. На місце роботи його привозив ОСОБА_2 на автомобілі MERCEDES-BENZ C200, той керував ним особисто. 22 вересня 2017 року він, ОСОБА_8 , з ланів повертався додому на автомобілі BMW, за кермом якого був ОСОБА_11 , а позаду них рухався автомобілі MERCEDES-BENZ C200 під керуванням ОСОБА_12 . В дорозі телефоном ОСОБА_13 повідомили, що автомобіль MERCEDES-BENZ C200 потрапив в аварію. ОСОБА_13 розвернув автомобіль та поїхав назад. Коли відшукали місце аварії, він, ОСОБА_8 , побачив в кюветі пошкоджений автомобіль MERCEDES-BENZ C200 та хлопців, які в ньому їхали вони сиділи на бордюрі. Також він звернув увагу, що в цьому місці дорога робить поворот вправо, а на узбіччі знесені кілька стовбців огорожі. Але поліцію ніхто викликав, бо ОСОБА_2 пообіцяв відшкодувати збитки. Потім усі дочекалися евакуатор, на який за допомогою вантажівки затягнули пошкоджений автомобіль MERCEDES-BENZ C200.

Інші свідки, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , також підтвердили, що вони погодилися на виконання роботи по охороні сільськогосподарські лани з врожаєм. За кожним з них, коли вирушали з дому, приїжджав ОСОБА_12 на автомобілі MERCEDES-BENZ C200, який, з його слів, він купив. На цьому ж автомобілі всі вони 22 вересня 2017 року поверталися додому, за кермом був ОСОБА_2 . Проїжджаючи с. Шестакове, автомобіль рухався зі швидкістю 90-100 км/год, ОСОБА_2 не впорався з керуванням на поганій дорозі, та через це автомобіль, збивши кілька стовпів огорожі, вилетів з дороги в кювет. Допомагаючи один одному, вони вилізли з понівеченого автомобіля та вийшли на дорогу. Невдовзі, на місце аварії приїхав ОСОБА_14 , який разом з ними охороняв лани, та якому належав автомобіль MERCEDES-BENZ C200. Свідок ОСОБА_7 також повідомив суду, що перебував на місці аварії та особисто бачив, як з кювету автомобіль витягали за допомогою вантажівки КАМАЗ. Понівечений автомобіль завантажили на евакуатор та відвезли до м. Харкова. Після вивантаження автомобіля ОСОБА_14 відвіз його додому.

Під час допиту вищезазначених свідків приймав участь відповідач ОСОБА_2 , який не висловив ніяких заперечень проти показань свідків.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України визначає дорожньо-транспортну пригоду як подію, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Учасник дорожнього руху особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

Відповідно до п. 1.5. Правил дорожнього руху України дії чи бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Проаналізувавши досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони в достатній мірі підтверджують той факт, що 22 вересня 2017 року в с. Шестакове Вовчанського району Харківської області автомобіль MERCEDES-BENZ C200 під керуванням ОСОБА_2 під час руху потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, що спричинило пошкодження вказаного транспортного засобу.

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності ПП «АС-ТЕРРА» від 27 листопада 2017 року, оцінювачем ОСОБА_15 , який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво, був оглянутий автомобіль MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , та визначено, що вартість відновлювального ремонту 419172,90 грн. та вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу цього автомобіля 172678,25 грн. перевищує його ринкову вартість 131188,58 грн. За висновком оцінювача, в такому разі вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженням автомобіля MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , в ДТП, складає 131188,58 грн.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 14683 від 20 вересня 2018 року, наданим судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , складає 433311,76 грн.

Враховуючи, що вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля значно перевищує його ринкову вартість, суд першої інстанції вірно визнав даний автомобіль фізично знищеним, що також визнається учасниками справи.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Враховуючи обов`язок суду сприяти сторонам у реалізації їх прав та обов`язків, з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції ухвалами від 30 вересня 2019 року та 26 грудня 2019 року призначено автотехнічні експертизи.

Так, ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року заяву ОСОБА_16 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про призначення експертизи задоволено.

Призначити у справі судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

На вирішення експертизи поставити питання:

1. Які несправності, виходячи з вимог Правил дорожнього руху до технічного стану транспортного засобу, мав автомобіль MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди 22 вересня 2017 року?

2. Чи є в досліджуваному автомобілі MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , несправності, які могли бути технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди 22 вересня 2017 року?

3. Коли відносно моменту дорожньо-транспортної пригоди 22 вересня 2017 року, її настання чи в процесі її розвитку, виникли дані несправності?

4. Чи мав водій можливість виявити несправність до моменту дорожньо-транспортної пригоди 22 вересня 2017 року?

5. Чи мав водій технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді 22 вересня 2017 року за наявності даної несправності?

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року клопотання експерта, клопотання ОСОБА_16 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про призначення автотехнічної експертизи деталей транспортного засобу задоволено.

Призначено у справі судову автотехнічну експертизу деталей транспортного засобу, проведення якої доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса.

На вирішення експертизи поставлено питання:

1. Яка причина (зношення чи механічний вплив під час зіткнення із твердими предметами під час ДТП) та час руйнування (до ДТП 22.09.2017 чи після неї) правої рульової тяги, дисків передніх коліс, нижніх важелів передньої підвіски та наскрізних пошкоджень шини лівого переднього колеса автомобіля MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний номер НОМЕР_1 ?

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 7/1076/1077СЕ-19 від 30.01.2020 на момент дорожнього транспортної пригоди 22 вересня 2017 року автомобіль MERCEDES-BENZ C200 мав несправності ходової частини у вигляді встановлення на передню вісь шин різних моделей з різними молюнками протектору та неправильного встановлення шин правого заднього колеса на диск (невірного орієнтування відносно поздовжньої осі автомобіля). З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, визначити час виникнення інших несправностей ходової частини (у вигляді руйнування нижніх поперечних важелів попередньої подвіски та розгерметизації шин передніх коліс) та рульового керування (у вигляді руйнування правої рульової тяги), на даному етапі дослідження не виявилось можливим. З причин, вказаних у дослідицькій частині висновку, вирішити питання про те, чи є в досліджуваному автомобілі MERCEDES-BENZ C200 несправоності, які були технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди 22 вересня 2017 року, на даному етапі дослідження не виявилось можливим. Несправності ходової частини автомобіля MERCEDES-BENZ C200 у вигляді встановлення на передню вісь шин різних можелей з різними малюнками протектору та неправильного встановлення шин правого заднього колеса на диск (невірного орієнтування відносно поздовжньої осі автомобіля) виникли до моменту дорожньо-транспортної пригоди 22 вересня 2017 року. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, визначити час виникнення інших несправностей ходової частини (у вигляді руйнування нижніх поперечних важелів передньої підвіски та розгерметизації шин передніх коліс) та рульового керування ( у вигляді руйнування правої рульової тяги), на даному етапі дослідження не виявилось можливим. Несправності ходової частини автомобіля MERCEDES-BENZ C200 у вигляді встановлення на передню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектору та неправильного встановлення шин правого заднього колеса на диск (невірного орієнтування відносно поздовжньої осі автомобіля) водій мав можливість виявити до моменту дорожньо-транспортної пригоди 22 вересня 2017 року. З причин вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити дане запитання стосовно інших несправностей ходової частини ( у вигляді руйнування нижніх поперечних важелів передньої підвіски та розгерметизації шин передніх коліс) та рульового керування (у вигляді руйнйвання правої рульової тяги), на даному етапі дослідження не виявилось можливим. З причин, вказаних у дослідницькій частині висновку, вирішити запитання про те, чи мав водій технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді 22 вересня 2017 року за наявності даних несправностей, на даному етапі дослідження немає можливості.

З мотивувальної частини висновку вбачається, що на момент експертного огляду рульове керування автомобіля MERCEDES-BENZ C200 мало несправності у вигляді руйнування правої рульової тяги та деформації лівої рульової тяги. Перебування лівої рульової тяги у зоні основних пошкоджень передньої частини автомобля вказує на неексплуатаційний характер її деформації. Отже, деформація лівої рульової тяги виникла в результаті ДТП, під дією миттєвого ударного навантаження аварійного характеру. Головний гальмівний циліндр без пошкоджень, належним чином закріплений на кузові разом з вакуумним підсилювачем. Гідроблок керування АБС без пошкоджень, магістральні трудопроводи приєднані належним чином. Гальмові механізми доскового типу, зібрані відповідно до вимог заводу-виробника і будь-яких пошкоджень не мали. На момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля мала несправності у вигляді обмеженого робочого ходу гальмівної педалі. Робочий хід гальмівної педалі був обмежений через деформацію підлоги кузова. Оскільки дана частина кузову перебувала у зоні основних пошкоджень автомобіля, судовий експерт дійшов до висновку про неексплуатаційний характери виникнення даної деформації. В ході огляду підвіски переднього лівого колеса встановлено, що амортизатор належним чином з`єднаний з ніжним поперечним важелем. Поворотний кулак підвіски переднього правого колеса належним чином з`єднаний з верхнім поперечним важелем, циліндричні пружини та телескопічний амортизатор перебували у робочому стані, але нижній поперечний важіль зруйнований. Перебування підвіски лівого переднього та правого заднього коліс у зоні основних пошкоджень автомобіля вказує на неексплуатаційний характер виникнення несправностей у вигляді зміщення передньої лівої пружини підвіски з опорних чашок, від`єднання штанги стабілізатору поперечної стійкості від лівої обойми; зміщення задньої балки спереду назад, деформації нижнього реактивного важеля підвіски правого заднього колеса.

Згідно висновку експертів за результатами проведеної комісійної судової експертизи дослідження деталей транспортних засобів та транспортно-трасологічної експертиз № 178/4134 від 31.08.2020 пошкодження переднього лівого та переднього правого колеса, пошкодження шини переднього лівого колеса, пошкодження правої рульової тяги та нижніх важелів передньої подвіски автомобіля MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний номер НОМЕР_1 утворились в результаті неексплуатаційних (аварійних) навантажень в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову передбачені нормами статей 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому вина заподіювача шкоди презюмується.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву та доводів апеляційної скарги відповідачем та його представником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами відсутність вини у спричиненні збитків позивачу внаслідок пошкодження належного йому на праві власності автомобілю.

Судовим розглядом встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди були несправності ходової частини у вигляді встановлення на передню вісь шин різних моделей з різними молюнками протектору та неправильного встановлення шин правого заднього колеса на диск. Разом з тим, належних, допустимих доказів того, що вказані несправності були технічною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, суду надано не було. Твердження позивача, що несправність автомобілю була причиною дорожньо-транспортної пригоди свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи не знайшли та не підтверджені висновками експертиз, які проводились на підставі ухвал суду за наслідками розгляду клопотань представника відповідача.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, слід зробити висновок, що позивачем доведено заподіяння шкоди внаслідок дій відповідача, між діями відповідача та завданою шкодою існує причинний зв`язок.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої щодо стягнення з відповідача відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкоду заподіяну діями відповідача та зобов`язання позивача передати відповідачу зруйнований автомобіль після відшкодування збитків.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду в частині визначення розміру відшкодування.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду висновок суб`єкта оціночної діяльності ПП «АС-ТЕРРА» від 27 листопада 2017 року, згідно з яким ринкова вартість автомобілю MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , становить 131188,58 грн.

В обґрунтування заперечень на зазначений висновок, представником відповідача надано висновок суб`єкта оціночної діяльності ТБ «Євромаркет» № 01/06-12/2018, згідно з яким ринкова вартість об`єкта оцінки автомобілю MERCEDES-BENZ C200, реєстраційний № НОМЕР_1 , становить 74554 грн.

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, колегія суддів вважає, що висновок суб`єкта оціночної діяльності ТБ «Євромаркет» № 01/06-12/2018 не є належним та достатнім доказом на спростування висновків суб`єкта оціночної діяльності ПП «АС-ТЕРРА» від 27 листопада 2017 року

Пунктом 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) передбачено, що Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

Пунктами 3.1, 3.2 Методики визначено, що основним підходом до визначення ринкової вартості КТЗ є порівняльний підхід.

Порівняльний підхід ґрунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним коригуванням, що враховує відмінності між об`єктом порівняння та об`єктом оцінки.

Оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень (п.4.1 Методики).

Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження (п. 5.1 Методики).

Оцінка КТЗ здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості.

Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону.

З наявних в матеріалах справи двох висновків щодо визначення ринкової вартості автомобілю вбачається, що визначенні ринкової вартості майна оцінювачами були враховані формули зазначеної в п. 7.3 Методики. Середньо ринкова вартість КТЗ згідно висновку ПП «АС-ТЕРРА» визначена у розмірі 125299,5 грн., а згідно висновку ТБ «Євромаркет» 125300 грн.

Разом з тим, дослідження змісту висновків встановлено, що під час проведення оцінки суб`єктом оціночної діяльності огляд транспортного засобу не здійснювався, коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу не визначався. При цьому за відсутності огляду транспортного засобу суб`єктом оцінювання було зазначено фактори, які впливають на процент зниження вартості КТЗ у загальному розмірі 40, 5 на підставі письмової заяви ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 248-254, 256 зворотня сторінка).

Разом з тим, з клопотання ОСОБА_16 про призначення експертизи від 22 січня 2019 року вбачається, що транспортний засіб у розпорядженні ОСОБА_16 був вісутній (т.1 а.с. 258)

В той же час, визначення ринкової вартості автомобіля суб`єктом оціночної діяльності ПП «АС-ТЕРРА» із застосуванням порівняльного підходу здійснювалось з урахуванням огляду та ідентифікації транспортного засобу та додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, що залежить від умов його догляду, зберігання, використання тощо.

Враховуючи, що при здійсненні оцінки транспортного засобу ТБ «Євромаркет» огляд та ідентифікація транспортного засобу не здійснювався, а показники зниження вартості транспортного засобу визначались на підставі письмової заяви представника відповідача, висновки останнього не спростовують висновки щодо реальної ринкової вартості майна визначені ПП «АС-ТЕРРА з урахуванням огляду відповідного транспортного засобу.

Під час апеляційного розгляду справи з клопотанням про призначення у справі автотоварознавчої експертизи з метою спростування висновків ПП «АС-ТЕРРА» відповідач та його представник не звертались. Правом запропонувати питання щодо ринкової вартості автомобіля відповідно до вимог ч. 5 ст. 103 ЦПК України не скористався і під час призначення 24 травня 2018 року судом першої інстанції судової автотоварознавчої експертизи.

Розмір завданої позивачу майнової шкоди встановлений на підставі звіту ПП «АС-ТЕРРА» про оцінку транспортного не спростовані відповідачем, у зв`язку з чим рішення суду в частині визначення розміру відшкодування підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної інстанції, що при ухвалені судового рішення судом не застосовано вимоги п. 30.2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та застосовано норму закону в редакції не час виникнення спірних правовідносин, висновків суду першої інстанції щодо суті вирішення спору не спростовують.

Згідно вимог ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Дійсно, в мотивувальній частині судового рішення суд першої інстанції послався на вимоги ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із відповідними змінами.

Разом з тим, аналіз тлумачення судом першої інстанції вимог ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із відповідними змінами аналогічні за змістом вимогам п. 30.1 ст. 30 вищезазначеного закону в редакції до 05.07.2012.

При цьому, посилання на вимог ст. 30 Закону України № 1961-IV не було правовою підставою вирішення спору щодо визначення розміру відшкодування, а було враховано судом першої інстанції для визначення спірного автомобіля знищеним транспортним засобом.

Визначення судом першої інстанції транспортного засобу фізично знищеним, учасниками справи не оспорюється та визнається.

Враховуючи фактичні обставини справи та підстави пред`явлення позову, вимоги закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на спірні правовідносини не поширюється.

Згідно вимог ст. 6 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Предметом розгляду по зазначеній цивільній справі не є відшкодування внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, до якого доцільно застосовувати вимоги ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відшкодування шкоди відповідно до загальних принципів відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою якого є завдання шкоди майну фізичної особи.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не є обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України та не впливають на висновки суду щодо вирішення спору по суті.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, судова колегія приходить до висновку відсутність підстав для відмови у задоволені позову в межах вимог та доводів апеляційної скарги.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Оскільки доводи апеляційної скарги залишені без задоволення, розподіл судових витрат понесених відповідачем під час перегляду справи судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П.Пилипчук

О.М.Хорошевський