Справа № 621/2531/19
Провадження № 2/635/288/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

за участі секретаря Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області,

представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області Чопорова В.В., яка діє на підставі довіреності,

ВСТАНОВИВ:

позивач подала до суду позовну заяву та просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимоги посилається на те, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач із відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебували, спільно не проживали і державна реєстрація актового запису про народження ОСОБА_3 проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України за спільною заявою. Від народження син проживає з позивачем, перебуває на її вихованні та утриманні. Відповідач долею сина не цікавиться, з дитиною не бачиться і не спілкується з його півторарічного віку. До трьох років дитини відповідач надавав нерегулярну матеріальну допомогу на його утримання, пізніше таку допомогу припинив. Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про сина, не виявляє зацікавленості у його подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається його підготовкою до самостійного життя, а також не надає будь-яких коштів на утримання сина. Відсутність зв`язку з батьком ускладнює та робить неможливим отримання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі країни для оздоровлення. За вказаних обставин позивач звернулась до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2019 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, тому суд розглянув справу за його відсутності.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала вимоги заявлені позивачем, просила їх задовольнити та вказала, що Харківською районною державною адміністрацією Харківської області наданий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_3 , оскільки батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видано 06 березня 2009 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками записані: батько ОСОБА_2 ; мати ОСОБА_1 , запис № 08 від 06 березня 2009 року, за даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (№ 9 від 05 березня 2019 року), актовий запис про батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виконано відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України.

За даними акту перевірки житлових умов від 12 березня 2019 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , з 08 квітня 2009 року разом із матір`ю ОСОБА_1 , де також проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Харківською районною державною адміністрацією Харківської області суду надано висновок № 01-22/1576 від 17 липня 2019 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також в якості доказів суду надано: копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 ; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_2 ; договір про надання правничої допомоги № 43 від 22 березня 2019 року; акт приймання-передання наданих послуг від 25 березня 2019 року; корінець до прибуткового касового ордеру № 43 від 25 березня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до частин 2, 3 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_3 , не виявляє щодо нього батьківського піклування, разом з дитиною не проживає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, виходячи з інтересів дитини, суд вважає вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні сина обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі, тому позбавляє ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 1 січня 2020 року по 01 липня 2020 року встановлений в розмірі 2218 гривень.

Враховуючи, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і зобов`язаний його утримувати, але свої обов`язки не виконує, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 в розмірі 1200,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення ОСОБА_8 повноліття.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, але дитина проживає з матір`ю і вона несе основний тягар його утримання, тому на відповідача покладається обов`язок нести витрати по утриманню малолітнього сина ОСОБА_3 в сумі 1200 гривень, яка є дещо більшою ніж Ѕ частина розміру прожиткового мінімуму дитини віком від 06 до 18 років, що встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на день подання позову.

Стосовно посилань позивача на те, що розмір аліментів має складати 2000,00 гривень на місяць суд вважає за необхідне вказати, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.

Враховуючи викладене суд частково задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Також суд відмовляє в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу у розмірі 8971,95 гривень, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, при цьому виходить з того, що позивачем не надано документи, що оформлені у встановленому законом порядку: платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, дані книги обліку доходів і витрат (або книги обліку доходів), а долучена до справи квитанція, не є оприбуткованою, тому суд не приймає її до уваги.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 13, 81,141, 263-265, 430 ЦПК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 1 ст. 164, ст. ст. 141, 166, 180, 181, 191 Сімейного Кодексу України, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 коп., щомісячно, починаючи з 02 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 15 грудня 200 року ГОМ Дзержинського РОХГУ УМВД України у Харківській області, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 30 червня 1999 року Коростенським МРВ УМВС України у Житомирській області, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, місцезнаходження: місто Харків, Григорівське шосе, 52.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2020 року.

Суддя О.М. Пілюгіна