21.02.2020 227/4494/19
20 лютого 2020 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
секретаря с/з Сисенко Ю.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Добропілля, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, -
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника КП «Добро», проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення за адресою реєстрації та адресою зазначеною у позові судової повістки, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення. Будь-яких клопотань та відзиву від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідив матеріали справи, приходить до наступного висновку.
В позовній заяві зазначено, що КП «Добро» надає житлово-комунальні послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , споживачем вказаних послуг є ОСОБА_1 .
Також на підтвердження розрахунку інфляційного збільшення в розмірі 1643,04 грн. та 3% річних в розмірі 518,35 грн. теж було надано відповідний розрахунок (а.с.9-11).
Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.
Відповідно до ст.68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Суд при розгляді даної справи враховує, що споживач зобов`язаний оплатити отримані ним житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Відповідно до ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
В судовому засіданні встановлено, що договір про надання послуг централізованого опалення укладений між КП «Добро» Добропільської міської ради та відповідачем в матеріалах справи відсутній та представником позивача не надавався.
Згідно наданої інформації відділу реєстрації Добропільської міської ради №16-19/1043 від 01.11.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 знятий з реєстрації з 04.02.2016 року (а.с.31). Проте, згідно інформації сільського голови Добропільської сільської ради Добропільського району №7/01-20 від 08.01.2020, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.35).
Тобто за адресою виникнення боргу, а саме в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 зареєстрованим не значиться.
Досліджуючи доводи позивача про те, що відповідач ОСОБА_1 був споживачем послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 15.10.2016 року по 09.04.2019 року, суд виходить з такого.
Позивач, зазначаючи, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 - надає в якості доказу копію особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с.6-7).
Але, до вказаного доказу суд відноситься критично, оскільки він є недостатнім та недопустимим.
Письмового договору, укладеного між сторонами щодо споживання послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 позивачем суду надано не було.
Крім того, представником позивача було надано суду довідку ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» №52 від 06.02.2020 р., з якої вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, в інвентаризаційній справі правоустановчі документи відсутні.
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборонів відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №201067717 від 20.02.2020, відомості про право власності та інші речові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у реєстрах відсутні.
Таким чином, судом встановлено, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 в період з 15.10.2016 року по 09.04.2019 року не мав.
Відповідно до частин 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачем не надано належних та незаперечних доказів, які підтверджують фактичне отримання відповідачем ОСОБА_1 послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 15.10.2016 року по 09.04.2019 року.
Враховуючи викладене, а також те, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1 був знятий з реєстрації з 04.02.2016 року (а.с.31) та не мав право власності на вказану квартиру, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено того, що відповідач ОСОБА_1 був споживачем послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 15.10.2016 року по 09.04.2019 року, а тому позов є необґрунтованим.
Враховуючи викладене, суд вважає що у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку з не обґрунтованістю.
Враховуючи викладене та керуючись ст.68 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 27, 81, 82, 89, 211, 223, 247, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 20 лютого 2020 року. Повний текст рішення буде складено 25 лютого 2020 року.
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця