Номер провадження 2/754/362/20
Справа №754/1780/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 21.02.2020 року)

21 лютого 2020 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Стець Б.В., номер справи: 754/1780/18

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач 1

ОСОБА_3 - відповідач 2

Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Калашова Людмила Вікторівна - третя особа

Вимоги позивача: про визнання договору дарування недійсним

Смирнов М.В. - адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який підписано 09.02.2018 року і в цей же день здано на пошту та вимоги якого неодноразово уточнювались про визнання недійсним договору дарування кв. АДРЕСА_1 , вчинений відповідачем 1 на користь відповідача 2 від 11.02.2015 року, посвідчений третьою особою за номером 125 та скасувати державну реєстрацію права власності відповідача 2 на кв. АДРЕСА_1 , що проведена 11.02.2015 року на підставі рішення державного реєстратора третьої особи, індексний номер 19260450, номер запису про право власності: 8690980. Свої вимоги позивач обґрунтовує фіктивністю зазначеного договору дарування посилаючись на те, що він укладений з метою уникнення від виконання судового рішення про стягнення коштів з відповідача 1, яке останній не виконав і на час вирішення даного спору судом.

У судовому засіданні позивач зі своїм адвокатом позов підтримали і просили про його задоволення та не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності відповідачів і третьої особи.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, а також відповідач 1 був повідомлений під розписку.

У своїх відзивах відповідачі просили про відмову в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю, а відповідач 2 також вказала на пропуск позивачем строку позовної давності.

З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини учасників справи для її вирішення по суті за відсутності відповідачів і третьої особи.

Вислухавши позивача та його адвоката, оглянувши матеріали справи № 754/15379/14-ц, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

У справі № 754/15379/14-ц рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.01.2015 року з відповідача 1 на користь позивача стягнуто: 271950 грн. - боргу за договором позики та 2719,5 грн. - судового збору.

11.02.2015 року на підставі нотаріально посвідченого третьою особою договору дарування квартири відповідач 1 подарував належну йому на праві власності кв. АДРЕСА_1 відповідачу 2.

Як вказує позивач і його адвокат, після постановлення рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.01.2015 року про стягнення з відповідача 1 коштів, останній 11.02.2015 року подарував належну йому на праві власності квартиру з метою уникнення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.01.2015 року, яке не виконано і на час розгляду даної справи.

Згідно зі ст. 234 ЦК України, 1. Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. 2. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. 3. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Згідно зі ст. 717 ЦК України, 1. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. 2. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України, 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», 24. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

При перевірці доводів обох відповідачів про: реальне виконання договору дарування квартири від 11.02.2015 року, сторонами цього договору, не проживання відповідача 1 у спірній квартирі та пропуск позивачем строку позовної давності, судом встановлено наступне.

На запит суду до суду надійшло повідомлення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.06.2019 року, що станом на 11.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач 1 зареєстрований з 16.05.2003 року, а відповідач 2 зареєстрований з 10.12.2003 року.

На запит суду до суду надійшло повідомлення ТОВ «Київські енергетичні послуги» від 24.06.2019 року і відповідно до якого дане товариство здійснює діяльність з постачання електричної енергії з 01.01.2019 року та за адресою: АДРЕСА_2 для проведення розрахунків за спожиту електричну енергію в товариства відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 (тобто на відповідача 1).

Згідно з ч. 1, ч. 10, ч. 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІV, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Свої відзиви обидва відповідачі підписали 21.06.2018 року і в обох відзивах відповідачів зазначається адреса відповідача 1: АДРЕСА_2 .

Даних про проживання відповідача 1 за іншою адресою, як це передбачено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІV на який посилаються обидва відповідачі, а не за адресою: АДРЕСА_2 , обидва відповідачі суду не надали, що в свою чергу дає правові підстави для висновку про наявність у відповідача 1 інтересу до спірної квартири і своїх житлових прав по відношенню до цієї квартири та спростовує доводи про не проживання відповідача 1 за місцем реєстрації, як на час укладення спірного договору дарування, так і на час подання позову та вирішення даного спору судом.

Спірний договір дарування квартири, укладено 11.02.2015 року, а позов підписано позивачем 09.02.2015 року і в цей же день здано на пошту, що підтверджується штампом органів поштового зв`язку на поштовому конверті.

Тому, доводи про пропуск строку позовної давності є безпідставними.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про повне або часткове виконання відповідачем 1 рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.01.2015 року про стягнення з відповідача 1 коштів, як на час укладення спірного договору дарування квартири від 11.02.2015 року так і на час подання позову та вирішення судом даного спору, відповідачі суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

Також відповідачі суду не надали і судом не здобуто конкретних правових доказів про повне або часткове спростовували доводів сторони позивача, що спірний договір дарування квартири від 11.02.2015 року, який укладено після постановлення рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.01.2015 року, не укладався з метою уникнення від виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.01.2015 року.

За таких обставин, позов задовольняється.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

На час постановлення даного судового рішення, суду не надано доказів про звільнення відповідачів від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , вчинений ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) від 11.02.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Калашовою Людмилою Вікторівною за номером 125 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , що проведена 11.02.2015 року на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Калашової Людмили Вікторівни, індексний номер 19260450, номер запису про право власності: 8690980.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ): 352 грн. 40 коп. - судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ): 352 грн. 40 коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: