Справа № 583/2459/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , органу опіки та піклування Охтирської міської ради, третя особа Охтирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

08.07.2020 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з березня 2019 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в будинку її матері та діда по АДРЕСА_1 . Від спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла в пологовому будинку в м. Суми. Незважаючи на факт спільного проживання та фактично визнання батьківства він не зміг зареєструвати новонароджену дитину на своє ім`я, так як не перебував із матір`ю у зареєстрованому шлюбі. На даний час мати померлої, відповідачка ОСОБА_2 зареєструвала його дочку в органах реєстрації громадянського стану у відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто прізвище записане матері, а ім`я та по батькові вказане зі слів, а саме батьком записаний « ОСОБА_5 ». Дитина зареєстрована по батькові « ОСОБА_4 », батьком записаний ОСОБА_5 , що підтверджує той факт, що саме його мала на увазі відповідач, записуючи батьком новонародженої дитини.

До народження ОСОБА_4 , починаючи з березня 2019 року та по день смерті ОСОБА_3 , він проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю, вели спільне господарство, разом проводили час, будували плани на майбутнє. Зареєструвати шлюб вони планували вже після народження дитини, так як він певний час, під час спільного проживання перебував на військовій службі поза межами м. Охтирка, потім у нього захворіла матір, а на даний час ОСОБА_3 померла. Він вважає себе батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак спільну заяву до органу реєстрації актів громадянського стану він подати не має можливості, а тому звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати його батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аргументи сторін та процесуальні дії по справі.

Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.07.2020 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження на 17.09.2020 року.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.09.2020 року закрито підготовче судове засідання по вказаній справі, призначено справу до судового розгляду на 21.10.2020 року.

21.10.2020 року в зв`язка у з хворобою судді розгляд справи відкладено на 18.11.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують, просять його задовольнити (а. с. 36).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, просила його задовольнити (а. с. 35).

Представник відповідача Органу опіки та піклування Охтирської міської ради Сумської області в судове зсідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі (а. с. 34).

Представник третьої особи Охтирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутністю.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьком записаний ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_3 , актовий запис № 135 від 01 липня 2020 року (а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданим 01 липня 2020 року Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а. с.8).

Відповідно до довідки №б/н від 02 липня 2020 року виданої квартальним комітетом «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 в тім, що з березня 2019 року він мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом з цивільною дружиною ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9).

Мотиви суду.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною першою статті 9 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

За таких обставин, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та на спілкування з ним.

Відповідно до пунктів 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частини 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Європейський суд з прав людини зазначив відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини (рішення у справі «Йевремович проти Сербії» заява № 3150/05, від 17 травня 2007 року).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частини друга, третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, від 16 липня 2015 року).

Висновок суду.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, враховуючи, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача, викладені в позові, дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом тривалого періоду, починаючи з березня 2019 року по день смерті ОСОБА_3 спільно проживали, ОСОБА_3 народила спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є позивач, даний факт підтвердила також в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , яка померла, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню повністю, так як це відповідатиме в даному випадку якнайкращим інтересам самої дитини.

Так як позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840, 80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 19, 76-82, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого с. Рябина, Великописарівського району, Сумської області, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 18 листопада 2020 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О. Ярошенко