КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/1592/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Київ

Справа № 753/19384/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Даниленка В.В., за заявою Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року

у справі № 753/16731/17 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про стягнення заборгованості при проведенні розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди,

встановив:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про виплату відпускних, компенсації за невикористану відпустку та проведення розрахунку при звільненні.

Стягнуто з Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» на користь ОСОБА_1 невиплачені кошти за додаткову відпустку, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до 1 категорії, за період з 20.06.2017 року по 05.07.2017 року в розмірі 11 762 грн. 24 коп.; недоплачену грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 2974 грн. 84 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 102 884 грн. 79 коп. Стягнуто з Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» на користь держави судовий збір в розмірі 1176 грн. 22 коп. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року апеляційну скаргу представника Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Халішхова В.М. залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року - залишено без змін.

03 жовтня 2018 року представником Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Халішховим В.М. до суду подана заява про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року задоволено заяву Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про перегляд судового рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про стягнення заборгованості при проведенні розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року залишити в силі, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції, посилаючись на п. 1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, не взяв до уваги той факт, що обставини, якщо вони є суттєвими для розгляду справи, повинні бути такими, що не були та не могли бути відомі стороні, яка звертається з заявою. Проте у даному випадку заявник КП КОР «Готово» міг знати про зазначені обставини справи, оскільки всі документи призначення, нарахування та виплати заробітної плати, надбавок та премій зберігаються на підприємстві, так само як накази по особовому складу та основній діяльності підприємства, документи пов`язані з проведенням публічних закупівель. Всі ці документи зберігаються на підприємстві і під час проведення розрахунку при звільненні та в процесі розгляду справи представники мали змогу перевірити правильність нарахування, наявність чи відсутність документів, на підставі яких проводилася виплата, однак на той час просто цього не зробили.

Зазначає, що при ухваленні рішення суд не взяв до уваги той факт, що обставини, на які посилається заявник, могли бути йому відомі на час розгляду справи, оскільки це документи, які повинні зберігатися на підприємстві, тобто у заявника, який мав можливість дослідити їх у будь який час.

Посилається на те, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності КП КОР «Готово» та філії КП КОР «Готово» за період з 01.01.2016 року по 31.05.2018 року, який став підставою для звернення за переглядом рішення за нововиявленими обставинами, є новою обставиною, оскільки такий акт був складений на підставі перевірки, яка була проведена вже після ухвалення рішення та її висновки носять рекомендаційний характер. За результатами перевірки проводиться перерахунок нарахувань заробітної плати, перерахунок компенсації та лікарняних, що являється новою обставиною, а не нововиявленою обставиною.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що акт ревізії, всі перерахунки проведених раніше нарахувань зроблені на його підставі - це нові обставини, які виникли після ухвалення рішення і не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того, посилання суду проте, що під час розгляду справи встановив незаконне отримання виплат по лікарняному, компенсації за невикористану відпустку, не підтверджені належними доказами. Акт перевірки не підтверджує вказаних обставин. Суд однобоко і упереджено трактує обставини справи. Той факт, що вона працювала за сумісництвом на інших підприємствах не є підставою для визнання виплат по лікарняному незаконними.

Посилається на те, що в акті ревізії встановлено, що нарахування було проведено без наявностіпідтверджуючих документів. В акті ревізії зазначено, що станом на момент ревізії особи звільнені, тобто перерахунок не повинен проводитися у відповідності до ст. 1215 ЦК України. Жодної помилки на момент виплати не було, а тому проводити перерахунок немає підстав. Крім того, будь який перерахунок - це вже нова обставина.

Також суд не взяв до уваги надані докази того, що отримані нею надбавки до зарплати були виплачені на підставі наказів керівника КП КОР «Готово», які були наявні на підприємстві і з якими вона була ознайомлена. Оскільки копії наказів по діяльності підприємства не надаються працівнику, то копій таких наказів у неї відсутні. Проте дані накази були і надбавку ОСОБА_1 було встановлено директором КП КОР «Готово» Шульгіною К .О.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що обставини, на які посилається КП КОР «Готово» в своїй заяві, не спростовують невиплату їй відпускних та непроведення розрахунку при звільненні в повному обсязі.

Стверджує, що акт ревізії лише підтвердив те, що раніше було встановлено судом, а саме те, що КП КОР «Готово» на 2016 та 2017 роки не направляв до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинського району відповідні відомості про підприємство, що є порушенням п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України №936.

У відзиві на апеляційну скаргу в.о. генерального директора КП КОР «Готово» вважає рішення суду обґрунтованим, прийнятим з дотриманням та відповідно до норм матеріального і процесуального права. Вказує, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності КП КОР «Готово» та філії КП КОР «Готово» у м. Києві за період з 01.01.2016 року по 31.05.2018 року, як доказ порушень з боку ОСОБА_1 , є нововиявленою обставиною у відповідності до ст. 423 ЦПК України.

Суд обґрунтовано визнав вказані обставини нововиявленими, оскільки вони існували на момент розгляду та прийняття рішення, але стали достовірно відомі, фактично та документально підтверджені тільки після планової перевірки (ревізії) фінансово-господарської діяльності КП КОР «Готово» та філії КП КОР «Готово» у м. Києві за період з 01.01.2016 року по 31.05.2018 року відповідно до плану проведення заходів державного фінансового контролю північного офісу Держаудитслужби на II квартал 2018 року.

Зазначає, що відповідно до наданих КП КОР «Готово» доказів суду першої інстанції достовірно встановлені факти саме недобросовісності щодо нарахувань та виплат ОСОБА_1 , а саме: завищення окладу, доплат, надбавок, незаконних виплат по лікарняним, компенсаціям за невикористану відпустку. Вважає, що саме ці нововиявлені обставини, на які посилається КП КОР «Готово», знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, та стали істотними для прийняття рішення Дарницьким районним судом м. Києва від 16 серпня 2019 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в пп.3, 4 Постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК (статті 423 чинного ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

В пункті 7 зазначеної Постанови роз`яснено, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК (статті 423 чинного ЦПК України) є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Звертаючись з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року, представник відповідача в обґрунтування заяви посилався на те, що відповідно до п.1.3.4.2. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби на ІІ квартал 2018 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Підприємства та філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва за період з 01.01.2016 року по 31.05.2018 року, якою серед іншого встановлювалась правомірність здійснення витрат на оплату праці.

За результатами ревізії був оформлений акт ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства та філії підприємства за період з 01.01.2016 року по 31.05.2018 року. Зазначений акт ревізії був отриманий підприємством 11.09.2018 року. Отже, ревізією було встановлено, що головний юрисконсульт ОСОБА_1 за період з травня по червень 2017 року при перебуванні на лікарняному за основним місцем роботи в КП КОР «Готово» одночасно виконувала трудові обов`язки на ТОВ «ББ-Данс» та ТОВ «АРТ-Білдінг», що підтверджується відповіддю ПФУ по застрахованій особі.

ОСОБА_1 нараховано допомогу з тимчасової непрацездатності за рахунок підприємства (5 днів) в сумі 7818 грн. 65 коп. та за рахунок фонду соціального страхування в сумі 11842 грн. 70 коп. Отже, ОСОБА_1 незаконно отримала виплати по лікарняному за рахунок КП КОР «Готово».

Відповідно до перерахунку компенсації відпустки та лікарняних ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року, який був складений і оформлений за результатами ревізії, на момент звільнення ОСОБА_1 загальна сума завищених виплат становила 45 607 грн. 18 коп.

Тобто сума завищених виплат ОСОБА_1 на момент звільнення більша за суму невиплачених при звільненні коштів за додаткову відпустку, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, І категорії, за період з 20.06.2017 року по 05.07.2017 року (11 762 грн. 24 коп.)

Як виявилось пізніше, ОСОБА_3 , яка обіймала посаду головного бухгалтера підприємства, є рідною матір`ю ОСОБА_1 , цю інформацію вона приховала, не зазначивши ці дані в особовій картці. Є підстави вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з самого початку своєї трудової діяльності мали намір вчиняти протиправні дії. Зокрема, головним бухгалтером ОСОБА_3 був невірно проведений розрахунок лікарняних ОСОБА_1 , що призвело до завищення суми виплати по лікарняним листам.

Загалом, сума завищених виплат ОСОБА_1 складається з 38 945 грн. 90 коп. - завищення окладу, доплат, надбавок, встановлених в ході ревізії; 34 151 грн. 40 коп. - незаконні виплати по лікарняним; 9189 грн. 37 коп. - компенсація за невикористану відпустку, а всього - 82 286 грн. 67 коп.

Вважав зазначені обставини нововиявленими для вирішення даного спору та просив переглянути рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Задовольняючи заяву відповідача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що нововиявлені обставини, на які посилався заявник у заяві, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, та є істотними для вирішення даної справи, оскільки не були встановлені судом при ухваленні рішення, а тому суд вважав за необхідне скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Суд вважав, що під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що головний юрисконсульт ОСОБА_1 за період з травня по червень 2017 року при перебуванні на лікарняному за основним місцем роботи в КП КОР «Готово» одночасно виконувала трудові обов`язки на ТОВ «ББ-Данс» та ТОВ «АРТ-Білдінг», що підтверджується відповіддю ПФУ по застрахованій особі. Завищення окладу, доплат, надбавок, встановлених в ході ревізії, незаконні виплати по лікарняним, компенсація за невикористану відпустку призвели до того, що сума завищених виплат значно перевищила суму невиплачених при звільненні коштів.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, вважає їх зробленими без дотримання норм процесуального права і такими, що не відповідають обставинам справи. На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про задоволення заяви КП КОР «Готово» про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та ухвалення нового рішення про відмову у позові ОСОБА_1 , є необґрунтованим, оскільки суд не дотримався вимог ст. 423 ЦПК України та не врахував, що необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що обставини існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 квітня 2018 року набуло законної сили рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року, яким стягнуто з Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» на користь ОСОБА_1 невиплачені кошти за додаткову відпустку, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до 1 категорії, за період з 20.06.2017 року по 05.07.2017 року в розмірі 11 762 грн. 24 коп.; недоплачену грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 2974 грн. 84 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 102 884 грн. 79 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення невиплачених коштів за додаткову відпустку, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до 1 категорії, в розмірі 11 762 грн. 24 коп., суд першої інстанції у рішенні від 12 грудня 2017 року виходив з того, що відповідачем не було оплачено додаткову відпустку за період з 20 червня 2017 року по 05 липня 2017 року, тривалістю 16 календарних днів.

Суд встановив, що на звернення позивача з листами до відповідача з приводу не нарахування та невиплати коштів за додаткову відпустку відповідач надав відповідь вих. №808/17 від 01.08.2017 року, що керівником КП КОР «Готово», який обіймав посаду у 2016 році, дій з приводу надання необхідних документів до Управління соціального захисту населення для виплати відпустки не було здійснено.

Також в листі від 18.08.2017 року відповідач повідомив, що КП КОР «Готово» не подало відповідні документи до Управління соціального захисту населення для виплати відпустки за рахунок бюджету, тому у них немає підстав проводити таку оплату.

Відповідно до п.22 ч.1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним докатегорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік.

Оскільки судом була встановлена неправомірна бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного повідомлення Управління соціального захисту про наявність працівників, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд дійшов висновку, що ці обставини не можуть бути підставою для відмови у позові щодо стягнення коштів за додаткову відпустку як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому ухвалив рішення про стягнення з відповідача коштів за додаткову відпустку за період з 20.06.2017 року по 05.07.2017 року на суму 11 762 грн. 24 коп.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення недоплаченої частини компенсації за невикористану відпустку у розмірі 2974 грн. 84 коп., суд першої інстанції виходив з того, при нарахуванні компенсації за невикористану відпустку відповідачем не було дотримано вимог розділу 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, а саме: при розрахунку середнього заробітку за останні 12 місяців не було враховані усі проведені позивачу виплати, зокрема допомогу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до абзацу 4 розділу 3 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 приобчисленні середньої заробітної плати для оплати компенсації за невикористану відпустку до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження тощо), та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Я к вбачається з заяви відповідача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та акту ревізії фінансово-господарської діяльності КП КОР «Готово» та філії підприємства за період з 01.01.2016 року по 31.05.2018 року, ревізією було встановлено, що головний юрисконсульт ОСОБА_1 за період з травня по червень 2017 року при перебуванні на лікарняному за основним місцем роботи в КП КОР «Готово» одночасно виконувала трудові обов`язки на ТОВ «ББ-Данс» та ТОВ «АРТ-Білдінг».

ОСОБА_1 за основним місцем роботи в КП КОР «Готово» нараховано допомогу з тимчасової непрацездатності за рахунок підприємства (5 днів) в сумі 7818 грн. 65 коп. та за рахунок Фонду соціального страхування в сумі 11842 грн. 70 коп. ( а.с. 117, т. 1)

Ревізією правильності встановлення посадових окладів працівникам підприємства за період з 01.01.2016 року по 31.05.2018 року, зокрема головному юрисконсульту ОСОБА_1., встановлено, що заробітна плата нараховувалась виходячи з розмірів посадових окладів більшому, ніж передбачено штатними розписами підприємства ( а.с. 120, т. 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Істотною для даної справи обставиною, яка входить до предмета доказування і яка може вплинути на висновки суду, є розмір доходу, отриманого позивачем за період 12 місяців перед додатковою відпусткою, тобто за період з червня 2016 року по травень 2017 року включно, а також розмір сумарного доходу за останні 12 місяців, що передували нарахуванню компенсації за невикористану відпустку, тобто за період з липня 2016 року по червень 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, при ухваленні рішення суду від 12 грудня 2017 року, встановлюючи розмір отриманого позивачем доходу за період з червня 2016 року по червень 2017 року, з метою перевірки наданих позивачем розрахунків щодо оплати додаткової відпустки та компенсації за невикористану відпустку, судом були використані наявні у матеріалах справи Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , надані Дарницьким відділом обслуговування громадян Пенсійного фонду України ( а.с. 34, т. 1).

Суми щомісячних доходів та загальна сума доходів, отриманих позивачем ОСОБА_1 протягом 2016 - 2017 років, також були зазначені відповідачем у відповідних довідках, виданих позивачу, від 06 липня 2017 року та від 24 липня 2017 року, підписаних в.о. Генерального директора Авраменко А.А . та в.о. головного бухгалтера Радченко Н.М. ( а.с. 16-17, т. 1).

Таким чином, виплата ОСОБА_1 заробітної плати, виходячи із окладу 11000 грн., а також виплата надбавок у розмірі 10500 грн. у вересні - жовтні 2016 року, 5770 грн. 65 коп. у листопаді 2016 року, 5250 грн. у грудні 2016 року та 3929 грн. 25 коп. у січні 2017 року, про які йдеться в акті ревізії, - були відомі відповідачу на час розгляду справи та ухвалення рішення суду від 12 грудня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечення щодо правомірності розміру та підстав встановлення окладу, надбавок та доплат, з яких складалась заробітна плата ОСОБА_1 , представником відповідача під час розгляду справи не висловлювались.

Таким чином, висновки у зазначеному акті ревізії щодо відсутності у відповідача підтверджуючих документів, на підставі яких було встановлено оклад в розмірі 11000 грн., а не 8000 грн. відповідно до чинного на той час штатного розпису, а також підтверджуючих документів для встановлення надбавок у вищевказаному розмірі, - не можуть бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідачу як роботодавцю не були і не могли бути відомі обставини щодо розміру та підстав встановлення окладу, надбавок та доплат, з яких складалась заробітна плата працівника.

Отже, зазначені у заяві відповідача та викладені в акті ревізії обставини щодо відсутності у підприємства підстав (документального підтвердження) для нарахування заробітної плати позивачу з розміру посадового окладу більшого, ніж передбачено штатним розписом підприємства, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами у розумінні ст. 423 ЦПК України з вищевикладених підстав.

Як вбачається з акту ревізії ( а.с. 117, т. 1), ревізією було встановлено, що головний юрисконсульт ОСОБА_1 за період з травня по червень 2017 року при перебуванні на лікарняному за основним місцем роботи в КП КОР «Готово» одночасно виконувала трудові обов`язки на ТОВ «ББ-Данс» та ТОВ «АРТ-Білдінг», що підтверджується відповіддю ПФУ по застрахованій особі. ОСОБА_1 нараховано допомогу з тимчасової непрацездатності за рахунок підприємства (5 днів) в сумі 7818 грн. 65 коп. та за рахунок фонду соціального страхування в сумі 11842 грн. 70 коп.

Висновок відповідача, зроблений на підставі зазначених у акті обставин про те, що ОСОБА_1 незаконно отримала виплати по лікарняному за рахунок КП КОР «Готово», що в свою чергу вплинуло на розмір нарахованого доходу за останні 12 місяців для здійснення розрахунку середньої заробітної плати, колегія суддів також вважає безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).

Статтею 23 вказаного Закону визначені випадки, в яких допомога по тимчасовій непрацездатності не надається, а також передбачено, що застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду, належить до основних завдань і функцій Фонду соціального страхування України та його робочих органів.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001 року, контроль за виконанням цієї Інструкції закладами охорони здоров`я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров`я України, Фонд соціального страхування.

Отже, сам по собі факт отримання доходів від ТОВ «ББ-Данс» та ТОВ «АРТ-Білдінг», де позивач працювала за сумісництвом, у період перебування на лікарняному у травні - червні 2017 року не може свідчити про незаконність виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за основним місцем роботи, оскільки перевірка законності видачі листка тимчасової непрацездатності та підстави для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності належать до повноважень Фонду соціального страхування України та його робочих органів, відтак належних та допустимих доказів про встановлені порушення порядку видачі листка непрацездатності та виплати допомоги - відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, вбачається, що судом першої інстанції не було враховано, що актом ревізії, на який посилається відповідач, жодним чином не спростовуються обставини, які стали підставою для задоволення позовних вимог про стягнення оплати за додаткову відпустку на суму 11 762 грн. 24 коп., а саме: що позивачем була використана додаткова відпустка за період з 20.06.2017 року по 05.07.2017 року, як особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте така відпустка не була оплачена відповідачем внаслідок його неправомірної бездіяльності.

Також зазначеним актом ревізії не спростовуються обставини про те, що розрахунок роботодавця в частині компенсації за невикористану відпустку проведено невірно, без урахування виплаченої допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що обставини, на які посилається відповідач у заяві, а саме - завищення позивачу окладу, доплат, надбавок, встановлених в ході ревізії, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки такі обставини не могли не бути відомими відповідачу, як роботодавцю, на час розгляду справи.

Посилання відповідача на незаконність виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності протягом травня-червня 2017 року також не може бути підставою для перегляду рішення суду, оскільки належних доказів незаконності таких виплат відповідачем не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року та прийняття постанови про відмову у задоволенні заяви Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року у даній справі, а також залишення в силі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 2064 грн. 32 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 серпня 2019 року - скасувати та прийняти постанову:

Відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року у справі № 753/16731/17 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» про стягнення заборгованості при проведенні розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Залишити в силі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року.

Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» на користь держави судовий збір в розмірі 2064 грн. 32 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2020 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.