Справа № 653/1139/19
Провадження № 2/653/212/20
РІШЕННЯ

іменем України

13 жовтня 2020 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

представника позивачів ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частки житлового будинку у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частки житлового будинку у порядку спадкування.

Свої вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку у АДРЕСА_1 . Після її смерті спадкоємці за заповітом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийняли житловий будинок в рівних долях у спадщину, як особи, що були прописані та мешкали разом з спадкоємцем, але оформити свої права на спадкове майно за життя не встигли.

Вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 , після смерті якої спадщину прийняв її син ОСОБА_4 , який мешкав та був прописаний разом з матір`ю на день її смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , після смерті якого спадщину прийняв його син ОСОБА_3 , який мешкав та був прописаний разом з батьком на день його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 , після смерті якого спадщину прийняв його син ОСОБА_2 - відповідач по справі, який оформив спадщину на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивачі наголошують на тому, що вони не можуть оформити спадщину після своїх померлих батьків - ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , оскільки вони прийняли спадщину, але не оформили через відсутність у спадкоємців за заповітом після ОСОБА_5 правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказують, що вказані документи знаходились у ОСОБА_6 , спадкоємцем якого є відповідач, який й оформив свої спадкові права на 1/3 частку будинку та відмовляється надавати позивачам правовстановлюючі документи, що необхідні їм для оформлення спадкових прав на свої частки у будинку.

Вказують, що спадкоємці позивачів прийняли у спадщину житловий будинок, оскільки фактично вступили у володіння спадковим майном, де постійно мешкали, обслуговували домоволодіння, сплачували платежі.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що позивачі мешкали на день смерті разом зі спадкодавцями, які фактично вступили у володіння спадковим майном та враховуючи, що в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості реалізувати спадкові права через відсутність у них правовстановлюючих документів та відомостей про мешкання спадкоємців з спадкодавцями, а саме будинкової книги, вони були вимушені звернутися до суду із позовом, в якому просять визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 .

В судовому засіданні позивачі були відсутні. Їх представник - адвокат Зайцев К.М.в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Вказав, що не вважає позивачів такими, що мають відношення до його будинку та що він не повинен надавати їм правовстановлюючі документи для оформлення спадкових прав. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши адвоката позивачів, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 на праві особистої власності належав житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом договору від 12 травня 1956 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Кравченко О.Т. 02 червня 1956 року, зареєстрованого в реєстрі № 1020, зареєстрованого Генічеським державним БТІ Херсонської області 10 жовтня 1977 року в реєстрову кадастрову книгу під № 834, інвентарна справа № 1382 та акту про закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку, затвердженого виконавчим комітетом Генічеської міської ради Херсонської області 07 вересня 1977 року. Вказане також підтверджується довідкою, виданою КП «Генічеське БТІ» ХОР 23 серпня 2018 року № 762.

Відповідно до копії заповіту, складеного ОСОБА_5 08 червня 1994 року, що був посвідчений державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Шляховою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-1183, спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будовами, що знаходиться у АДРЕСА_1 та належить їй на праві особистої власності заповіла в рівних долях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 являються дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_8 являється її онукою.

Вказане підтверджується копією повторного свідоцтва про народження ОСОБА_6 , довідкою про народження ОСОБА_7 , а також копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 , матір`ю якої записана ОСОБА_11 , матір`ю якої відповідно до довідки про народження являється ОСОБА_5 .

26 квітня 1974 року ОСОБА_11 зареєструвала шлюб, внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 19 грудня 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_13 померла, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 149.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_5 після її смерті являлись її діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та її онука ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 , що було змінено внаслідок реєстрації 12 жовтня 1991 року шлюбу, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 19 грудня 2017 року) ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 , після смерті якого спадщину у вигляді 1/3 частки спірного житлового будинку прийняв його син ОСОБА_2 - відповідач по справі.

Вказане підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 квітня 2017 року та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії 708, виданого 14 квітня 2017 року приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Штогріною Н.Л., відповідно до якої спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 є його син ОСОБА_2 та складається з 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_5 , спадкоємцем якої був син померлої - ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Як вбачається з пояснень позивачів, інші спадкоємці ОСОБА_5 також прийняли житловий будинок в рівних долях у спадщину, як особи, що були прописані та мешкали разом зі спадкоємцем, але оформити свої права на спадкове майно за життя не встигли.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області, актовий запис № 249.

Спадкоємцем ОСОБА_7 являється його син та позивач по справі - ОСОБА_3 , родинні відносини з яким підтверджуються копією свідоцтва про його народження, серії НОМЕР_4 , виданого 27 липня 1978 року Генічеським районним відділом запису актів цивільного стану Херсонської області, актовий запис № 178.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5 , виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АРК України, актовий запис № 227.

Спадкоємцем ОСОБА_10 являється її син та позивач по справі - ОСОБА_4 , родинні відносини з яким підтверджуються копією свідоцтва про його народження, серії НОМЕР_6 , виданого 13 вересня 1994 року виконавчим комітетом Кримськорозівської ради Білогірського району АР Крим, актовий запис № 13.

Звернення позивачів до суду зумовлено тією обставиною, що незважаючи на те, що

ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_10 , як особи, що мешкали та були прописані разом з спадкодавцями на день їх смерті, проте оформити спадкові права на частки у спірному житловому будинку, що належали, але не були оформлені їх спадкодавцями вони позбавлені можливості через відсутність в них правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та те, що вони не можуть підтвердити факт проживання спадкоємців з спадкодавцями, оскільки ці данні встановлюються на підставі будинкової книги, яка й як правовстановлюючі документи знаходяться у відповідача по справі, який відмовляється надавати ці документи.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується той факт, що права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 оформлені лише у ОСОБА_2 , якому на підставі спільної часткової власності належить 1/3 частки житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями.

На виконання ухвали Генічеського районного суду від 22 січня 2020 року щодо витребування доказів Державний нотаріальний архів Херсонської області направив до суду копії спадкових справ, заведених після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 .

Так судом встановлено, що заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 подали її двоюрідні брати - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яким рішенням Генічеського районного суду від 14 травня 2018 року був наданий додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Також заяву про прийняття спадщини подав син ОСОБА_10 - ОСОБА_4 .

Листом від 25 березня 2019 року приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Бернацька Н.Г. повідомила ОСОБА_4 про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало його матері - ОСОБА_10 через відсутність необхідних для видачі свідоцтва документів, а саме: доказів постійного проживання із спадкодавцем, про що може свідчити довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем, що унеможливлює її подачу, оскільки місцем реєстрації померлої є територія, що на день подання заяви та на час надання листа являється тимчасово окупованою територією та будь-які документи, видані органами, що діють на цій території є незаконними та не створюють правових наслідків. Враховуючи це, а також те, що заявник не надав документи, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, заявнику було рекомендовано звернутися до суду.

Також судом встановлено, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 подав його син- ОСОБА_3 .

ОСОБА_17 подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька на користь сина померлого - ОСОБА_3 .

Листом від 25 березня 2019 року приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Бернацька Н.Г. повідомила ОСОБА_3 про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало його батьку - ОСОБА_7 через відсутність необхідних для видачі свідоцтва документів: доказів постійного проживання із спадкодавцем, про що може свідчити довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем, а також через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, а саме акту прийняття до експлуатації житлового будинку від 07 вересня 1977 року, виданого Генічеською міською радою. У зв`язку із цим, заявнику було рекомендовано звернутися до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно п. 4.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5).

У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом, що також узгоджується зі статтею ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що в ході судового розгляду встановлені обставини щодо того, що за життя спадкодавці позивачів - ОСОБА_7 та ОСОБА_10 успадкували по 1/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належав на праві особистої власності їх матері та бабусі - ОСОБА_5 , але не оформили їх.

Наразі позивач ОСОБА_3 , що являється сином та спадкоємцем померлого ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_4 , що являється сином та спадкоємцем померлої ОСОБА_10 , незважаючи на те, що подали заяви про прийняття спадщини, позбавлені можливості отримати відповідні свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та доказів постійного проживання зі спадкодавцями на день їх смерті.

Враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , суд приходить до висновку, що спадкові права позивачів підлягають захисту, шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/3 частку спірного житлового будинку в порядку спадкування, а саме за ОСОБА_3 після померлого ОСОБА_7 та за ОСОБА_4 після померлої ОСОБА_10 .

Суд не приймає заперечення відповідача проти позову, оскільки сам факт його непогодження із позовними вимогами не позбавляє позивачів права на реалізацію своїх спадкових прав після померлих батьків.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 11, 15-16, 1218, 1223, 1266, 1268 - 1270, 1296, ст.ст. 2, 4, 13, 76-81, 89, 263-265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частки житлового будинку у порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22 жовтня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова