Справа № 405/8342/19
Провадження №2/405/1211/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький цивільну справу № 405/8342/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В. вона (позивач) є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому з її (позивача) дозволу зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який після погіршення взаємовідносин з її (позивача) донькою, в ІНФОРМАЦІЯ_1 2018 року, забрав з квартири всі свої речі та почав проживати окремо, при цьому, залишився бути прописаний в її (позивача) квартирі. Крім того, в листопаді, 2018 року шлюб між її (позивача) донькою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 за рішенням суду було розірвано. Також позивач зазначила, що в зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в належній їй (позивачу) квартирі, в якій з червня, 2018 року не проживає, вона позбавлена можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, окрім того, на теперішній час вона (позивач) має намір продати зазначену квартиру, однак факт реєстрації відповідача не дозволяє їй, як власнику, в повній мірі розпоряджатися власним нерухомим майном, а тому вона (позивач) змушена звернутися до суду.

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 28.11.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом в судове засідання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 надала в судове засідання заяву, зареєстровану в суді за вх. № 3104 від 05 лютого 2020 року, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Судове засідання провести без її (позивача) участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавав, як не подавала і будь-яких інших заяв, клопотань.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 360, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1527754 від 22.03.2013 року, виданого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною інформація про реєстрацію права власності: дата, час державної реєстрації 22.03.2013 14:49:59, приватний нотаріус Літвінова Лариса Вікторівна, Кіровоградський міський нотаріальний округ, Кіровоградська обл., підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 360, виданий 22.03.2013, видавник: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Літвінова Л.В., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 1081221 від 22.03.2013 15:15:46, форма власності: приватна, розмір частки: 1, власники: ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 2 МРМК» від 09.11.2019 року № 4555 ОСОБА_2 , 1987 року народження, колишній зять власника ОСОБА_1 , зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з червня 2018 року.

Згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 27.11.2019 року місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 19.04.2013 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 20.12.2018 року (справа №405/4859/18) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.01.2013 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 26 розірвано.

Окрім того, факт не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 підтверджується актом про не проживання особи від 17.11.2019 року, засвідченого майстром КП «ЖЕО № 2 МРМК» С.Бульбек, складеного за участю сусідів ОСОБА_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , прож. за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_6 , прож. за адресою: АДРЕСА_5 , за яким встановлено, що в належній ОСОБА_1 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживає вона (позивач), її донька ОСОБА_3 , онук ОСОБА_7 . Колишній зять ОСОБА_1 ОСОБА_2 , не проживає в даній квартирі з червня 2018 року, а також в квартирі відсутні його речі.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Оскільки під час судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ,який набув права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 , не проживає в зазначеній квартирі з червня 2018 року, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеною квартирою, або ж намагався вселитися в квартиру, або ж відсутній за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та враховуючи задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова