Справа № 368/1562/19
Рішення

Іменем України

"24" червня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя - Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання - Токовенко Н.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

17.12.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:341:0005, яку ОСОБА_6 успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_7 .

2. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 0,1630 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:341:0004, яку ОСОБА_6 успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_7 .

Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 .

За життя ОСОБА_7 належали земельні ділянки згідно державного акту на право власності на земельні ділянки серія І - КВ № 108004 від 26.03.2002 року, а саме:

- земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:341:0005.

- земельна ділянка площею 0,1630 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:341:0004.

Отже, після смерті ОСОБА_7 залишились вищезазначені земельні ділянки, які входять до його складу спадщини.

Згідно ст. 524 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини ОСОБА_7 ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, кола і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Після смерті ОСОБА_7 із спадкоємців за законом першої черги залишились дружина, - ОСОБА_6 та його діти, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (далі- Позивач).

Інших спадкоємців після ОСОБА_7 не залишилось.

Спадщину ОСОБА_7 прийняла його дружина ОСОБА_6 шляхом спільного проживання у будинку по день смерті, що підтверджується довідками Ставівської сільської ради та листом нотаріальної контори.

Отже, після смерті ОСОБА_7 спадщину, в тому числі і вищезазначені земельні ділянки, успадкувала його дружина ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 .

До складу її спадщини увійшли земельні ділянки, які вона успадкувала від свого чоловіка ОСОБА_7 .

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

06.04.2016 р. ОСОБА_6 було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ставівської сільської ради Скабою О.М. та зареєстрований в реєстрі за №7.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів своїй дочці ОСОБА_1 , тобто Позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_6 із спадкоємців за законом першої черги та за заповітом залишились його діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , тобто Позивач.

Інших спадкоємців після ОСОБА_6 не залишилось, оскільки інших дітей не було, а чоловік ОСОБА_7 помер раніше.

Отже, враховуючи те, що інших спадкоємці по заповіту та за законом не залишилось, Позивач як спадкоємець за законом та за заповітом відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України успадковує всю спадщину ОСОБА_6 , в тому числі і земельні ділянки.

У зв`язку з відкриттям спадщини ОСОБА_6 . Позивач у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом звернення до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6 , що підтверджується листом нотаріуса.

Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину Позивач звернулась до державного нотаріуса, який попросив Позивача надати правовстановлюючий документ на право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_7 .

На вимогу нотаріуса Позивач надала оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки серія І-КВ №108004 від 26.03.2002 р.

Проте, державний нотаріус відмовив Позивачу в оформленні свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, оскільки вищевказаний державний акт на право власності на земельні ділянки був виданий після смерті чоловіка ОСОБА_6 , - ОСОБА_7 .

В зв`язку з чим, нотаріусом було рекомендовано Позивачу звернутись до суду щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_6 , які вона успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_7 .

Отже, за умови, що державний акт на право власності на земельні ділянки був виданий після смерті ОСОБА_7 , Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину вищевказані земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевказане та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України №6 від 30.05.2007 р. «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», ст. ст. 328, 392, 1223, 1261, 1267, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 174 - 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в мотивувальній частині позовної заяви.

17.12.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

17.12.2019 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 13.03.2020 року.

13.03.2020 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 30.04.2020 року в зв`язку з неявкою відповідачів.

30.04.2020 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 15 год. 00 хв. 10.06.2020 року в зв`язку з неявкою сторін.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 10.06.2020 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просила призначити справу до основного судового розгляду, інших заяв та клопотань не заявляла.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 10.06.2020 року, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , - не з`явилися, хоча повідомлялися судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

10.06.2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання без участі відповідачів, по результатах якого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 24.06.2020 року.

В судове засідання, яке відбулося 24.06.2020 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте, в матеріалах справи міститься її письмова заява, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 24.06.2020 року відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідачка просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 24.06.2020 року відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідачка просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 24.06.2020 року відповідачка ОСОБА_4 не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідачка просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 24.06.2020 року відповідачка ОСОБА_5 не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідачка просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, даний спір стосується нерухомого майна, - земельних ділянок, які розташовані в с. Стави Кагарлицького району Київської області, відповідно, об`єкт спору знаходиться на території Кагарлицького району Київської області, а тому даний спір підсудний Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключна підсудність.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 .

За життя ОСОБА_7 належали земельні ділянки згідно державного акту на право власності на земельні ділянки серія І - КВ № 108004 від 26.03.2002 року, а саме:

- земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:341:0005.

- земельна ділянка площею 0,1630 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:341:0004.

Отже, після смерті ОСОБА_7 залишились вищезазначені земельні ділянки, які входять до його складу спадщини.

Згідно ст. 524 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини ОСОБА_7 ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, кола і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Після смерті ОСОБА_7 із спадкоємців за законом першої черги залишились дружина, - ОСОБА_6 та його діти, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (далі- Позивач).

Інших спадкоємців після ОСОБА_7 не залишилось.

Спадщину ОСОБА_7 прийняла його дружина ОСОБА_6 шляхом спільного проживання у будинку по день смерті, що підтверджується довідками Ставівської сільської ради та листом нотаріальної контори.

Отже, після смерті ОСОБА_7 спадщину, в тому числі і вищезазначені земельні ділянки, успадкувала його дружина ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 .

До складу її спадщини увійшли земельні ділянки, які вона успадкувала від свого чоловіка ОСОБА_7 .

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

06.04.2016 р. ОСОБА_6 було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ставівської сільської ради Скабою О.М. та зареєстрований в реєстрі за №7.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів своїй дочці ОСОБА_1 , тобто Позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_6 із спадкоємців за законом першої черги та за заповітом залишились його діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , тобто Позивач.

Інших спадкоємців після ОСОБА_6 не залишилось, оскільки інших дітей не було, а чоловік ОСОБА_7 помер раніше.

Отже, враховуючи те, що інших спадкоємці по заповіту та за законом не залишилось, Позивач як спадкоємець за законом та за заповітом відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України успадковує всю спадщину ОСОБА_6 , в тому числі і земельні ділянки.

У зв`язку з відкриттям спадщини ОСОБА_6 . Позивач у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом звернення до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6 , що підтверджується листом нотаріуса.

Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину Позивач звернулась до державного нотаріуса, який попросив Позивача надати правовстановлюючий документ на право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_7 .

На вимогу нотаріуса Позивач надала оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки серія І-КВ №108004 від 26.03.2002 р.

Проте, державний нотаріус відмовив Позивачу в оформленні свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, оскільки вищевказаний державний акт на право власності на земельні ділянки був виданий після смерті чоловіка ОСОБА_6 , - ОСОБА_7 .

В зв`язку з чим, нотаріусом було рекомендовано Позивачу звернутись до суду щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_6 , які вона успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_7 .

Отже, за умови, що державний акт на право власності на земельні ділянки був виданий після смерті ОСОБА_7 , Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину вищевказані земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають спадкові правовідносини;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - п. 10, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст. З Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» , п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, ст. ст. 25, 81, 131 ЗК України, ст. ст. 15, 16, 392, 1218, 1225 ЦК України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачкою ОСОБА_1 , так як вона ні в прохальній частині позовної заяви не просить стягувати такі витрати з відповідачів, більше того, - в судовому засіданні сторона позивача просила не стягувати судові витрати з відповідачів, а тому суд не може вийти за межі позовних вимог та стягнути судові витрати з відповідачів на користь позивачки;

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 10, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст. З Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» , п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, ст. ст. 25, 81, 131 ЗК України, ст. ст. 15, 16, 392, 1218, 1225 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 30 грудня 1997 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на наступні об`єкти нерухомого майна:

- земельну ділянку площею 0,25 га, з цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:341:0005;

- земельну ділянку площею 0,1630 га, з ціловим призначенням, - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:341:0004, яку ОСОБА_6 успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_7 , -

- в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 19 листопада 2018 року виконавчим комітетом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області), які в свою чергу вона успадкувала після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане 19.11.2000 року Ставівською сільською радою Кагарлицького району Київської області).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя : О.В. Закаблук