Дата документу 10.11.2020 Справа № 554/3355/20
Справа №554/3355/2020
Провадження №2/554/2125/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі суду :

судді Блажко І.О.

при секретарі - Кононенко А.С.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківська районна у м. Полтаві рада, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини , -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В якій прохав : визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ; зменшити розмір аліментів, призначений на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/5498/15-ц від 21.04.2015, а саме ј (одна четверта) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягувати з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_3 для утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/8 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначив, що 25.12.2001 ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований 06.10.2008 і відповідно до якого він, позивач набув право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 22.02.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Однак подружнє життя не склалось і рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.03.2018 у справі №554/333/18 шлюб було розірвано. За час спільного життя відповідач ОСОБА_3 зареєструвала своє місце проживання у квартирі позивача, яка належить йому на праві приватної власності. Після розірвання шлюбу і на момент подачі відповідної позовної заяви реєстрацію у належній йому, позивачу квартирі відповідач не скасувала. Вважає, що право користування належною йому, позивачу квартирою припинилось в момент розірвання шлюбу, жодних законних прав на вказане нерухоме майно відповідач не має, вирішити правовий конфлікт у позасудовий спосіб позивач не має можливості, а відтак вважає, що його, позивача права, як власника нерухомого майна, потребують захисту у судовому порядку. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 фактично припинив особисті контакти із відповідачем ОСОБА_3 . У зазначеній квартирі, як вже було зазначено, вона не проживає. Це підтверджується рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/4803/19 від 01.10.2019, яким визначено, що місце проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_2 . Квартиру за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_2 набув до укладання шлюбу (право власності зареєстроване у 2008 році, шлюб укладено у 2011 році) шляхом укладання договору купівлі-продажу, на разі являюється єдиним власником, а отже вказане нерухоме майно не було об`єктом спільної сумісної власності. Таким чином, відповідач не являється родичем позивача в розумінні цивільного законодавства України, у шлюбі вони не перебувають, на його, позивача утриманні відповідач не знаходиться, у вказаній квартирі не проживає з 2018 року, тобто більше одного року, матеріальних витрат на догляд та/або утримання квартири не несе, інших угод щодо можливості проживання у належному йому житловому приміщенні не укладалось, а тому, вважає, що відповідач втратила право на користування жилим приміщенням і не має жодних прав на належну йому, позивачу квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від у справі №554/5498/15-ц позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.04.2015. На разі матеріальний стан позивача погіршився, він не має фактичної можливості сплачувати такий розмір аліментів, тож вимушений звернутись до суду із цією заявою. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/13273/15-ц задоволено позов ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_5 у розмірі 15% частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви. На разі виконавчий лист у відповідній справі перебуває на виконанні у Київському ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми). Виконавче провадження у відповідній справі було відкрито 25.12.2015. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20.12.2019 у справі № 545/1823/19 стягнено з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_6 23 років. Стягнення аліментів проводиться починаючи з 30.07.2019. На підставі цього рішення було видано виконавчий лист і на разі відбувається стягнення у Київському ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми). Виконавче провадження у відповідній справі було відкрито 11.01.2020. Згідно з довідкою про доходи у період з вересня 2019 року по лютий 2019 року ОСОБА_2 отримав суму доходу без урахування аліментів 34 968 грн. 96 коп. На момент присудження аліментів не існувало інших виконавчих проваджень, в межах яких здійснювались би утримання з його, позивача доходів. Наразі фактично з його, позивача доходів утримується 56,6 %. Отже, можна констатувати, що з моменту присудження аліментів відбулось погіршення його майнового стану і тому розмір аліментів, що утримуються, може бути зменшено. Як вбачається із наведеного, матеріальне становище позивача перебуває на низькому рівні виходячи з того, що сплачує аліменти на утримання двох осіб та отримує не високий рівень заробітної плати, який не дозволяє сплачувати аліменти у повному обсязі та забезпечувати базові життєві потреби сплачувати комунальні послуги, купляти продукти першої необхідності тощо, через що позивач змушений звернутися до суду з даним позовом (а.с.1-6).

21 квітня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі №554/3355/2020. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено розгляд справи до судового розгляду по суті на 19.05.2020 на 10 год. 00 хв. (а.с.25, 26).

18 червня 2020 року заочним рішенням у справі №554/3355/2020 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено повністю. Визнано ОСОБА_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_4 . Зменшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист виданий Октябрським районним судом м. Полтави за рішенням від 21.05.2015 у цивільній справі №554/5498/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплаті судового збору в сумі 1 681 гривня 60 копійок (а.с.55-60).

29 липня 2020 року ухвалою суду заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення - задоволено. Скасовано заочне рішення від 18.06.2020. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 10.00 годин на 01 вересня 2020 року (а.с.90-92).

01 вересня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче засідання. Призначено розгляд справи по суті на 09.00 годин на 20 жовтня 2020 року (а.с.106).

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим (а.с.159).

Представник позивача ОСОБА_2 за ордером Борзовець О.В. в судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача (а.с.162,163).

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена (а.с.154).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 за ордером Лучко Т.І. відносно позову заперечувала. Зазначила, що позивач навмисно в позовній заяві зазначає місце проживання ОСОБА_3 , місце реєстрації, хоча йому достеменно відомо місце проживання відповідача, так як періодично він спілкується з донькою, за адресою їхнього мешкання. Посилання позивача, про погіршення його матеріального стану з урахування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.12.2019, про стягнення аліментів на повнолітнього сина, є безпідставними. Також безпідставними є твердження позивача, що на погіршення його матеріально стану впливає, стягнення аліментів на його матір ОСОБА_5 справа №554/13273/15-ц. На період призначення аліментів на неповнолітню доньку у квітні 2015 року, аліменти на сина з позивача вже стягувались з листопада 2007 року, після цього в грудні 2015 році призначено аліменти з позивача на користь його матері. З позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина позивач звертався до Полтавського районного суду Полтавської області. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07.05.2018, було зменшено стягнення аліментів на сина ОСОБА_7 з 1/4 до 1/5 всіх видів заробітку. Вважає, що теперішнє матеріальне становище позивача не змінилося з часу постановлення рішення суду про стягнення аліментів на утримання доньки у квітні 2015 році, у зв`язку з чим прохає суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа Шевченківська районна у м. Полтаві рада, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей в судове засідання свого представника не направили, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленими.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, цивільну справу №554/13273/15-ц, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 на праві приватної спільної частково власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_8 згідно договору купівлі-продажу від 25.12.2001, що підтверджується копією : інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №110538090 від 15.01.2018; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9, 148).

Таким чином, з 25 грудня 2001 року спірна квартира є приватною та належить на праві приватної спільної частково власності позивачу ОСОБА_2 та його першій колишній дружині ОСОБА_8 .

З 01.03.2011 (друга колишня дружина) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки №603 від 03.04.2020 КП «ЖЕО №2» ПМР; довідкою управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Полтавської міської ради №01-12-03-09/2289 від 28.04.2020 (а.с.11, 32).

07 березня 2018 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/333/18 шлюб зареєстрований, 22.02.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ) в Октябрському відділі ДРАЦС Полтавського МУЮ, актовий запис №38 розірвано (а.с.10).

Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як слідує з рішення, у судовому засіданні встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, вони припинили сімейні відносини та з моменту розірвання шлюбу, позивач та відповідач проживають окремо, що не заперечувалось сторонами, а тому відповідно до положень ст.82 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають.

Таким чином, сторони перебували у шлюбі з 22.02.2011 до 07.03.2018, а квартира була придбана у 2001 року, тобто до реєстрації шлюбу позивача та відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 була зареєстрована у спірній квартирі, як колишня дружина співвласника квартири.

01 жовтня 2019 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/4803/19 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої доньки задоволено. Визначено місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 . Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою задоволено (а.с.12-15).

Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як слідує з рішення Октябрського районного суду м. Полтави №554/4803/19 від 01.10.2019, ОСОБА_3 фактично проживає разом із малолітньою дитиною ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , а зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.12-15).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтвердила факт, що відповідач проживає разом із малолітньою дитиною ОСОБА_4 за адресою своїх батьків: АДРЕСА_2 .

Таким чином, після розірвання шлюбу з 2018 року відповідач ОСОБА_3 проживає разом із малолітньою дитиною ОСОБА_4 за адресою своїх батьків: АДРЕСА_2 , тому має постійне місце проживання.

Стаття 150 ЖК України, передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру тощо, мають право використовувати належне їм майно на свій розсуд, в тому числі і для проживання членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи зареєстрованою за спірною адресою, не являючись членом сім`ї позивача, перешкоджає власнику ОСОБА_2 у здійснені права користування та розпоряджання приватною квартирою тим, що станом на сьогоднішній день є зареєстрована в ній.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, так як ОСОБА_3 втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_4 , оскільки відсутня у даному житловому приміщення понад один рік, чим перешкоджає власнику у здійснені права користування та розпоряджання приватною квартирою тим, що станом на сьогоднішній день є зареєстрована в ній.

22.11.2007 рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №2-4702/07 позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задоволено та стягнуто виплати у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.09.2007 і до досягнення повноліття сином, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21.05.2015 рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/5498/15-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на - задоволено. Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.04.2015 до повноліття дитини.

Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як слідує із рішення, батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_2 батько; ОСОБА_3 мати.

07.12.2015 рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/13273/15-ц позов ОСОБА_5 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 15% частини зі всіх видів заробітку на користь на користь ОСОБА_5 (матері), починаючи з дня подання позову, до суду, а саме з 21.10.2015.

07.05.2018 рішенням Полтавського районного суду Полтавської області у справі №554/10170/17 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зменшено розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 з ј частини до 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку починаючи з 20.12.2017 і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.123-127).

20.12.2019 рішенням Полтавського районного суду Полтавської області у справі №545/1823/19 позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_6 23 років. Стягнення аліментів проводиться починаючи з 30.07.2019 (а.с.18,19)

Таким чином, на день розгляду справи у суді позивач має на утриманні окрім малолітньої доньки від другого шлюбу також повнолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_7 та непрацездатну матір, на користь яких стягуються аліменти за рішеннями судів винесених після рішення Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/5498/15-ц про стягнення аліментів на утримання дочки від 21 травня 2015 року. Отже з доходів позивача утримується 56,6 %, заробітної плати.

ОСОБА_2 працює в ТОВ «Надежда Рітейл 2017» на посаді начальника (завідувача) підрозділу АЗС/АГЗС, де отримує заробітну плату, що підтверджується копією довідки №81 ТОВ «Надежда Рітейл 2017» від 19 березня 2020 року (а.с.21)

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7, 11).

Частина 1 ст.18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, п ри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VШ від 17.05.2017 частину другу ст.182 СК України викладено в такій редакції: "2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже та обставина що на утриманні позивача окрім неповнолітньої доньки від є повнолітній син від першого шлюбу та непрацездатна мати, є підставою для зменшення розміру аліментів, які присуджено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 травня 2015 року.

При цьому відповідачем не надано доказів щодо того, що донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує надання матеріальної допомоги саме у визначеному розмірі стягуваних на її утримання аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходів позивача, та розмір аліментів на її утримання не може бути зменшений у встановленому законом порядку.

Як слідує із п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» : що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ від 21.04.1999 № 606-XIV Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного позов про зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню частково. Зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на доньку ОСОБА_4 з 1/4 частини заробітку на 1/6 частину заробітку. Оскільки, з моменту присудження аліментів на доньку у травня 2015 році відбулось погіршення майнового стану позивача, виходячи з того, що позивач сплачує аліменти на утримання ще двох осіб : повнолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_7 з 2019 року та непрацездатну матір з грудня 2015 року.

При цьому проводити стягнення з дня набрання рішенням законної сили, оскільки відбувається зміна розміру аліментів, котрі вже були рішенням суду присуджені.

Судовий збір у справі сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду складає 1 681 грн. 60 коп. (а.с.22,23).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Також стягнути з ОСОБА_3 судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Керуючись ст.ст.12, 81, 130, 131, 141, 229, 263, 350, 354 ЦПК України , суд ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_4 .

Зменшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист виданий Октябрським районним судом м. Полтави за рішенням від 21 травня 2015 року у цивільній справі №554/5498/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 (шістдесят) копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Складання поновного тексту відкладено на 8 (вісім) днів 17 листопада 2020 року.

Позивач - громадянин України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Полтава, зареєстрований АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач - громадянка України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована - АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Третя особа Шевченківська районна у м. Полтаві рада, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, місцезнаходження 36000, м.Полтава, вулиця Івана Мазепи, 30, .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресоюhttp://court.gov.ua/sud1622/з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Повний текст рішення складено 17 листопада 2020 року.

Суддя І.О.Блажко