Провадження №2/428/776/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеному будинку разом з нею зареєстровані, але фактично не проживають з 2014 року відповідачі по справі. Наявність реєстрації відповідачів у житловому приміщенні порушує її права та інтереси, як власника будинку, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Просила визнати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що її донька ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 та онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 влітку 2014 року виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації і з того часу в її будинку не проживають.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалися.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача і проживає в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Вона знає ОСОБА_1 , яка мешкає в будинку АДРЕСА_1 . Зараз позивач живе сама, однак раніше з нею за вищезазначеною адресою мешкали її донька ОСОБА_2 , разом з зятем ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Влітку 2013 року вони виїхали з будинку.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача і проживає в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Зараз його сусідка живе сама. Раніше разом з нею мешкали її донька ОСОБА_2 , зять та двоє онуків. Дочка з родиною в 2013 році за власним бажанням поїхала до Російської Федерації. Він особисто спілкувався з донькою ОСОБА_1 , яка повідомила йому, що вони з родиною живуть у Російській Федерації, а її чоловік та старший син працюють в колгоспі.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадкування за заповітом від 06.05.1997 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Сердюк Н.І.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №21773 від 26.09.2019 року, виданої Відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з актом від 25.09.2019 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають з 2014 року по теперішній час.

Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданого 04.05.2017 року відділом МП УФМС Росії по Курській області в Горшеченському районі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою Російської Федерації та зареєстрована з 12.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , виданого 04.05.2017 року відділом МП УФМС Росії по Курській області в Горшеченському районі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є громадянкою Російської Федерації та зареєстрована з 12.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_3 , виданого 07.10.2016 року відділом МП УФМС Росії по Курській області в Горшеченському районі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянкою Російської Федерації та зареєстрована з 14.10.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_4 , виданого 04.05.2017 року відділом МП УФМС Росії по Курській області в Горшеченському районі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянкою Російської Федерації та зареєстрована з 12.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у спірному будинку з 2014 року, оскільки добровільно виїхали до постійного місця проживання до Російської Федерації. Зазначена обставина підтверджується показаннями свідків, які повідомили про те, що останні за місцем реєстрації не проживають та письмовими доказами по справі. За значене дає підстави зробити висновок, що відповідачі втратили інтерес до спірного житлового приміщення.

Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживають з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 192,10 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 окремо з кожного на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 192,10 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 17.02.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_9 .

Суддя Ж. І. Кордюкова