Справа № 216/2818/15-ц
провадження №2/216/42/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Бутенко М. В.
за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву у якій вказав, що позовні вимоги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" підтримує в повному обсязі, просить суд ухвалити рішення на користь позивача, не проти, щоб справа розглядалася у заочному порядку.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, судові повістки направлені їм за адресою зазначеною в позовній заяві не отримують, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідачі про причини своєї неявки суд не повідомили, не надали суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідачів свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідачів та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Між ВАТ Державний експортно-імпортний банк України в особі філії в м. Кривий Ріг , який надалі був перейменований в Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України, та гр. ОСОБА_1 (Відповідач -1) було укладено кредитний договір 5707С26 від 13.03.07 року. Згідно кредитного договору між АТ «Укрексімбанк» та гр. ОСОБА_1 остання отримала кредит у сумі 30 000,00 доларів США зі строком погашення 10.03.2028 року. Зобов`язання з погашення кредиту та сплати процентів гр. ОСОБА_1 не виконуються, отже, вона має прострочену заборгованість по кредиту, процентам та іншим належним до сплати платежам. Відповідно до п. 2.4.1. Кредитного договору, Відповідач-1 зобов`язаний погасити Кредит. Погашення кредиту Відповідач-1 повинен здійснювати у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених Графіком погашення Кредиту за Договором. Строки, передбачені графіком погашення кредиту за договором є обов`язковими. Графіком погашення кредиту, що наведений в Додатку № 1 до Кредитного договору № 5707С26 від 13.03.2007 року, передбачено здійснення погашення кредиту з наступного місяця рівними частинами в розмірі 119,05 долар США. Відповідно до п.п. 2.2.1., 2.5.1. Кредитного договору, Відповідач-1 зобов`язаний щомісячно сплачувати Позивачу проценти за користування кредитом. Такі проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця. Вказані зобов`язання з погашення кредиту та сплати процентів Відповідачем-1 не виконувались, отже, станом на теперішній час він має прострочену заборгованість по кредиту, процентам та іншим належним до сплати платежам. Пунктом 2.4.2. Кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту, процентів та платежів за Кредитним договором, Відповідач-1 сплачує Позивачеві за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати невиконання відповідних зобов`язань за Кредитним договором до повного погашення простроченої заборгованості за кредитом у повному обсязі. Розмір плати за управління кредитом 10 грн. щомісячно Відповідач-1 повинен сплачувати банку з 1 по 15 число кожного місяця (пункт 2.2.4. кредитного договору) . Пунктом 4.1. Кредитного договору несплата Відповідачем-1 у строк платежів по погашенню кредиту, будь-якої іншої суми, належної до сплати, віднесено до подій невиконання зобов`язань. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, одночасно з виникненням події невиконання зобов`язань, у Позивача виникає право вимоги дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором. При цьому, Позивач повідомляє Відповідача-1, що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, а також інші платежі за Кредитним договором підлягають достроковому поверненню. Відповідач-1 зобов`язаний сплатити зазначену в такому повідомленні суму протягом 10 банківських днів з дати отримання повідомлення.
У зв`язку з настанням події невиконання зобов`язань, а саме: простроченням погашення заборгованості по кредиту та процентам, Позивачем до Відповідача-1 направлений лист № 057-09-06/252 від 23.02.2015 року з вимогою повернення суми кредиту, сплати нарахованих процентів та інших належних до сплати платежів. Вимога Позивача Відповідачем-1 не виконана, заборгованість не погашена. Заборгованість Відповідача-1 перед Позивачем станом на 27.04.2015 року становить 20 838,21 доларів США та 9 345,56 грн., та складається з: Основний борг 20 064,79 доларів США + проценти 773,45 доларів США + 7 889,94 грн. пеня за прострочення основного боргу + 1 455,62 грн. пеня за простроченні процентів = 20 838,21 доларів США + 9 345,56 грн.
У забезпечення повернення кредитних коштів Банк уклав з гр. ОСОБА_2 (далі-Відповідач-2) договір поруки від 13.03.2007 № 5707Р25. Згідно пунктів 2, 3 договору поруки Відповідач-2 зобов`язався перед Банком солідарно з гр. ОСОБА_1 відповідати за повне та своєчасне виконання умов кредитного договору : повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором.
Згідно договору поруки у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором , Позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок Відповідача-2, котрий є поручителем.
Згідно договору поруки Відповідач-2 зобов`язаний у випадку невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за кредитним договором погасити без будь-яких заперечень кредит у розмірі несплачених зобов`язань, сплатити проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором.
Листи Банку до Відповідача-2 про погашення боргу № 057-09-06/250 від 23.02.2015 року, № 057-09-06/251 від 23.02.2015 залишився без відповіді.
У забезпечення повернення кредитних коштів Банк уклав з гр. ОСОБА_3 (далі-Відповідач-3) договір поруки від 13.03.2007 № 5707Р26. Згідно пунктів 2, 3 договору поруки Відповідач-3 зобов`язався перед Банком солідарно з гр. ОСОБА_1 відповідати за повне та своєчасне виконання умов кредитного договору : повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором.
Згідно договору поруки у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором , Позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок Відповідача-3, котрий є поручителем.
Згідно договору поруки Відповідач-3 зобов`язаний у випадку невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за кредитним договором погасити без будь-яких заперечень кредит у розмірі несплачених зобов`язань, сплатити проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором.
Лист Банку до Відповідача-3 про погашення боргу № 057-09-06/249 від 23.02.2015 року залишився без відповіді.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк;
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України.
Згідно ст. 625 ЦК України, за змістом якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Одночасно, за приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
При цьому, за ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню.
Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Згідно статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені ст.193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Судом встановлено, що умови укладеного між банком та відповідачем кредитного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і відповідач-1 проти них не заперечувала, що підтверджується її підписом у заяві.
Тобто даний договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.
ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі та у валюті, встановлениїх договором.
Однак зобов`язання за даним договором належним чином відповідачем-1 не виконуються, що призвело до виникнення заборгованості яка станом на 27.04.2015 року становить 20 838,21 доларів США, та складається з наступного: основний борг 20 064,79 доларів США, проценти - 773,45 доларів США, 7 889,94 грн. - пеня за прострочення основного боргу, 1 455,62 грн. - пеня за простроченні процентів та 9 345,56 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 3654,00 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263,265, 268, 280-283, 354-355 ЦПК України, ст.ст. ст.ст. 526, 553-554, 611, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд -
Позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя: М. В. Бутенко