КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 381/3595/19
Головуючий у першій інстанції - Осаулова Н.А.
Номер провадження № 22-ц/824/2550/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А.(суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2019 року у справі за позовною заявою громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_2 - Наумов О.В. звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_5 , відповідно до якого просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 24 104,48 грн. як відшкодування спричинених збитків та покласти на відповідача судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 15 червня 2019 року ОСОБА_5 ,перебуваючи в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 та здійснюючи монтажні роботи з встановлення зовнішнього блоку кондиціонера на 18-му поверсі, втратив металеву частину молотка, який впав на вітрове скло автомобіля Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу.

Позивач вказує, що внаслідок дій відповідача вітрове скло автомобіля було пошкоджено та не підлягало подальшому використанню, а тому для відновлення власного пошкодженого майна позивач поніс витрати у розмірі 24 104,48 грн, звернувшись до ТОВ «Автосаміт ЛТД», який є офіційним дилером автовиробника Toyota в Україні. Для відшкодування вказаних витрат, позивач був змушений звернутись до суду.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2019 року позовну заяву громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом не було повно, всебічно та об`єктивно встановлені всі обставини справи.

Апелянт вказує, що висновок суду першої інстанції про не доведення позивачем того факту, що саме ОСОБА_5 металевою частиною молотка було пошкоджено вітрове скло автомобіля позивача, абсолютно не відповідає дійсності, оскільки представником позивача до позовної заяви було надано як фото докази щодо пошкодження майна, так і довідку Голосіївського управління поліції ГУНП у місті Києві від 09 липня 2019 року про обставини справи, згідно якої відповідач визнав свою вину.

Також апелянт вказує, що в матеріалах справи містяться пояснення надані самим відповідачем щодо вчинення ним дій, які спричинили пошкодження майна позивача та за завдання шкоди, зокрема, в протоколі судового засідання.

Апелянт вказує, що докази щодо визначення розміру шкоди, на отримання якої позивач має право і яка підлягає відшкодуванню ним було надано до суду під час розгляду справи, але судом не було надано належної оцінки таким доказам.

Окрім того, апелянт наголошує, що відповідач не довів, що вартість ремонту завищена або що до ремонту включено пошкодження, не пов`язані з обставинами, що мали місце 15 червня 2019 року, або що до ремонту включено зайві роботи, матеріали та деталі, чи що їх вартість завищена.

Стосовно твердження суду про те, що квитанція та фіскальний чек не містять відомостей, що саме ОСОБА_2 було здійснено оплату відновлювального ремонту транспортного засобу, апелянт вказує, що судом не було досліджено акт виконаних робіт від 16 червня 2019 року, де вказано марку автомобіля, д.н.з., а також містяться відомості про замовника та платника ОСОБА_2 .

Окрім того, апелянт зазначає, що відповідачем на заявлено клопотання про залучення свідків, в відзиві не висловлено незгоду з розміром відшкодування, не оспорено надані позивачем докази на підтвердження розміру завданої шкоди та проведених робіт, клопотання про призначення оціночної експертизи не заявлялось. Проте, у віздиві зазначено, що здійснював роботи та мав місце факт пошкодження майна позивача річчю ОСОБА_5 , а також готовий відшкодувати збитки завдані його діями.

Враховуючи викладене, апелянт просив скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відзив поданий відповідачем у справі судом не приймається, оскільки він не підписаний ОСОБА_5 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, залишаючи без задоволення позовну заяву громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 мотивував свої рішення тим, що стороною позивача в супереч ст.76 ЦПК України не надано жодного доказу протиправної поведінки відповідача, внаслідок якої було заподіяно шкоду майну позивача, а саме транспортному засобу марки «Toyota Land Сruiser». Більше того, жодного підтвердження того, що саме металевою частиною молотка було пошкоджено вітрове скло належного позивачу автомобіля саме ОСОБА_5 матеріали справи не містять. Разом з тим, надана квитанція та фіскальний чек №2 від 16 червня 2019 року не містять відомостей, що саме ОСОБА_2 було здійснено оплату відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що при розгляді справи не було доведено стороною позивача, що пошкодження автомобіля Toyota Land Сruiser відбулося саме з вини відповідача. Докази, які б свідчили про вину відповідача та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою відповідача матеріали справи не містять. Крім того позивачем не доведено дійсний розмір завданої шкоди, а тому, враховуючи вищевикладене, позовну заяву було залишено без задоволення.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому, частиною третьою цієї статті передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником автомобіля Toyota Land Сruiser державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.5).

З наданих пояснень ОСОБА_5 начальнику Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві полковнику поліції ОСОБА_11 встановлено, що відповідач по справі - ОСОБА_5 здійснював ремонтні роботи за адресою АДРЕСА_2 й під час вказаних робіт молоток злетів з рукоятки та впав на вітрове скло автомобіля марки Toyota Land Сruiser державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим пошкодивши вітрове скло автомобіля. Окрім того вказано, що з власником пошкодженого автомобіля ОСОБА_5 домовився про відшкодування завданої шкоди (а.с.8).

Вказані обставини також викладенні в поясненнях ОСОБА_12 (а.с.9) та наданих адвокату Наумову О.В. поясненнях ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.6-7).

Окрім того, матеріали справи містять також пояснення ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_5 дійсно допомагав йому встановлювати зовнішній блок кондиціонера й за вказаними подіями спостерігав з вікна (а.с.34).

Відповідно до довідки від 09 липня 2019 року за результатами перевірки матеріалів ЖСО №38607 від 15 червня 2019 року вказано, що ОСОБА_5 в телефонній бесіді пояснив, що власну провину не заперечує, проте в матеріальному плані не може відшкодувати значну суму коштів щомісяця, оскільки на даний час має матеріальні труднощі. Вказано, що враховуючи розмір завданих збитків в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.194 КК України (10-11).

Матеріали справи також містять акт виконаних робіт № від 16 червня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_2 здійснив відновлювальний ремонт автомобіля Toyota Land Сruiser державний номерний знак НОМЕР_1 на суму 24 104,48 грн (а.с.12). Позивачем також було надано копію квитанції від 16 червня 2019 року про оплату зазначених послуг на вказану суму (а.с.13).

Згідно із ст.ст.77-78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, стороною позивача було надано належні та допустимі докази того, що ОСОБА_5 при здійсненні ремонту кондиціонера впустив молоток, в результаті чого ним було завдано майнову шкоду ОСОБА_2 на суму 24 104,48 грн. Водночас, відповідачем по справі визнавалися вказані обставини по справі, проте ним не було спростовано розміру завданих збитків й не було надано власних розрахунків на їх спростування.

Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вини ОСОБА_5 спростовуються наданими ним поясненнями та показами свідків.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без задоволення, оскільки належними та допустимими доказами було підтверджено наявність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки при зверненні до суду першої інстанції позивачем було сплачено 768,40 грн. та за подачу апеляційної скарги - 1152,60 грн судового збору, тому суд апеляційної інстанції стягує дані витрати з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, ст. 22, 1166, 1192 ЦК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2019 року скасувати ту ухвалити нове судове рішення, яким позов громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) майнову шкоду у розмірі 24 104,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь громадянина Республіки Індія ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1920 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв