ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/2462/19

провадження № 22-ц/4809/454/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», представники за довіреностями - Музиченко Лілія Петрівна, ОСОБА_2 Наталія Вікторівна, адвокат Слюсар Олександр Володимирович

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2019 року у складі судді Мохонько В. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів.

Зазначав, що 26 березня 2019 року звернувся до відповідача із заявою про надання додаткових послуг, а саме: здійснення монтажу та демонтажу водолічильників за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він є споживачем послуг за даною адресою та має абонентський номер № 143385. За надання вказаної послуги ним було сплачено 385 грн. Однак, працівник відповідача, який прибув для здійснення робіт повідомив, що за вказівкою керівництва акт здійснення демонтажу, відповідно до додатку № 2 постанови КМУ № 474 від 08 липня 2015 року складено не буде.

Просив зобов?язати працівників Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» здійснити монтаж та демонтаж водолічильників зі складанням актів, відповідно до постанови КМУ № 474 від 08 липня 2015 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Зазначав, що 25 березня 2019 року позивачем здійснено оплату за послугу демонтажу та монтажу водолічильників за адресою АДРЕСА_1 . 26 березня 2019 року позивач звернувся до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» із відповідною заявою. 28 березня 2019 року представник відповідача з?явився за вказаною адресою для здійснення робіт, проте позивач не допустив його до засобу обліку води, про що складено акт від 28 березня 2019 року. 04 квітня 2019 року позивачу направлено лист із пропозицією звернутись із заявою про повернення йому коштів за ненадані послуги. Твердження позивача, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» не складаються акти у відповідності до додатку № 2 постанови КМУ № 474 від 08 липня 2015 року не відповідає дійсності (а.с.13).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів відмовлено. Суд встановив, що представник відповідача за замовленням позивача 28 березня 2019 року, 27 серпня 2019 року та 27 вересня 2019 року виходив для демонтажу водолічильника, однак відповідач не допустив його до виконання робіт з демонтажу, що підтверджується належними доказами та не оспорюється самим позивачем. Такі обставини свідчать про відсутність порушень відповідачем прав позивача.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 встановлено водолічильник № 0515268 та опломбовано пломбою НЕ4468. Повірка лічильника визначена четвертим кварталом 2006 року. Ця обставина встановлена в рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2008 року у справі № 2-893/08, яке набрало законної сили. Також цим рішенням встановлено, що сплата коштів на підставі показів встановленого водолічильника є необхідною та обґрунтованою. Факт того, що лічильник установлено та опломбовано не заперечується і відповідачем, що підтверджується листом від 31 березня 2013 року. Отже зазначений водолічильник використовувався, як засіб вимірювальної техніки, показники якого слугували для проведення сплати за послугу з водопостачання і перебував на абонентському обліку. Недопущення ним представника відповідача для демонтажу-монтажу водолічильника мотивовано тим, що представники відповідача повідомили, що демонтаж водолічильника буде здійснено без складання акту, відповідно до додатку № 2 постанови КМУ № 474 від 08 липня 2015 року. На сайті відповідача у розділі «додаткові послуги» не зазначено, що додаткова послуга з демонтажу-монтажу водолічильника, за яку він сплатив 385 грн., надається тільки тим споживачам, водолічильники яких перебувають на обліку.

Апеляційне провадження відкрито 27 січня 2020 року (а.с.128), ухвалою від 12 лютого 2020 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про здійснення судом огляду водолічильника та пломби, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи на 19 лютого 2020 року (а.с.141).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін. Зазначає, що судом було вірно встановлено, що засіб обліку позивача, за адресою: АДРЕСА_2 . Інгульський, 24 АДРЕСА_1 на абонентський облік відповідачем не приймався, із відповідними заявами до відповідача позивач не звертався. Відомості про прилад обліку води за вказаною адресою у відповідача відсутні. Цей факт встановлено рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23 липня 2019 року у справі № 404/6302/18, яке набрало законної сили після перегляду в апеляційній інстанції. За заявкою позивача працівник відповідача тричі виходив для демонтажу водолічильника, однак позивач не допускав його для виконання робіт з демонтажу водолічильника, що підтверджується відповідними актами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом встановлено, що 25 березня 2019 року позивач оплатив 385 грн. за послугу з демонтажу та монтажу водолічильника за адресою АДРЕСА_1 . 26 березня 2019 року подав заяву про надання йому послуги демонтажу та монтажу водолічильника.

28 березня 2019 року працівник відповідача прийшов до позивача для виконання робіт з демонтажу водолічильника на підставі акту №000178704, однак позивач не допустив його для виконання цих робіт, що підтверджується відповідним актом (а.с.14).

Актом від 27 серпня 2019 року, підписаним позивачем, підтверджується факт відмови позивача надати водолічильник (а.с.41).

З акту №000191754 від 27 вересня 2019 року, підписаним позивачем та наданим ним до суду, вбачається, що абонент не допускає до роботи (а.с.47). Ці обставини підтвердив в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 .

Факт не допуску працівника відповідача до водолічильника не заперечує і сам позивач, мотивуючи це тим, що за наслідками демонтажу не буде складено акту, разом з тим такі доводи позивача є припущенням.

За таких обставин суд першої інстанції, оцінивши надані учасниками справи докази за правилами ст.89 ЦПК України, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про відсутність порушень відповідачем прав позивача. Доводи апеляційного суду такого висновку суду не спростовують.

Безпідставними є посилання позивача на те, що за наслідками надання йому послуги відповідач повинен скласти акт за формою додатку № 2 до Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 474 від 08 липня 2015 року, оскільки пунктом 1 та 3 цього Порядку передбачено, що він визначає процедуру подання на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб електричну енергію і газ, комерційних розрахунків за спожиту теплову енергію і воду (далі - засоби вимірювальної техніки), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку.Періодичній повірці, обслуговуванню та ремонту підлягають засоби вимірювальної техніки, які введені в експлуатацію в установленому порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що будучи належно повідомленим позивач не провів періодичну повірку водолічильника в ІУ кварталі 2006 року, тому лічильник не перебуває на абонентському обліку відповідача, який надає послуги з водопостачання з червня 2008 року, нарахування та плата за водопостачання здійснюється за нормами споживання. Ці обставини встановлені рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23 липня 2019 року, яке набрало законної сили (а.с.63-67).

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Кіровоградській області за зверненням позивача проведено перевірку щодо дотримання відповідачем законодавства у сфері захисту прав споживача та встановлено відсутність порушень відповідачем постанови Кабінету Міністрів України № 474 від 08 липня 2015 року, підтверджено не допуск позивачем представника відповідача для надання послуги, а також встановлено відсутність заяви споживача про опломбування повіреного або новопридбаного водолічильника, що підтверджується актом №120 від 04 вересня 2019 року (а.с.55-62).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позов про зобов`язання відповідача скласти акт за формою додатку № 2 до Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 474 від 08 липня 2015 року, є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задовлення позову не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 19 лютого 2020 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко