Справа № 462/5702/19 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/811/4222/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Юзефовчи Ю.І.,

з участю представника позивача адвоката Заремби К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2019 року, постановлене в складі головуючого судді Кирилюка А.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И Л А:

позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2015 року, та постановити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, а також стягувати з відповідача на користь позивачки щомісячно додаткові витрати для оплати навчання та плавання доньки у розмірі 500 грн. 00 коп.

Вимоги мотивувала тим, що 15.10.2007 року Залізничним районним судом м. Львова винесено рішення про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_3 у розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2015 року збільшено розмір аліментів, стягуванних за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15 жовтня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 300 грн. 00 коп. до 600 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 08 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зріс, внаслідок збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму, чого недостатньо для належного матеріального утримання дитини, і це ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Відповідач залишив дитину без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере у часті в утриманні та вихованні спільної дитини. Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду із позовом, який ОСОБА_2 просить задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.10.2007 р., та вирішено стягнути з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнення аліментів розпочати з 05.09.2019 року і проводити до повноліття дитини.

В межах місячної суми стягнення допустити негайне виконання рішення.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в задоволеній частині позовних вимог є незаконним та необґрунтованим.

Скаргу мотивує, що суд безпідставно вирішив про стягнення ј частки від усіх видів його заробітку, не врахувавши, що відповідач офіційно не працює, на його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу, допомагає своїй матері, яка є пенсіонеркою, за станом здоров`я не може виконувати важку роботу, не може знайти постійної роботи, його матеріальне становище є скрутним.

Вважає неправильним висновок суду щодо початку стягнення аліментів у зміненому розмірі, а саме з 05.09.2019 року, оскільки в даному випадку у справі за позовом про зміну розміру аліментів, такі повинні стягуватись у новому розмірі, встановленому рішенням суду з дня вступу у законну силу рішення суду, а не з дня звернення до суду з позовом.

Звертає увагу на те, що згідно ст. 384 ЦПК України, якщо рішення суду першої інстанції оскаржувалось до суду апеляційної інстанції, то воно вступає в законну силу в день проголошення судом апеляційної інстанції постанови, і в даному випадку не допускається негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів за один місяць, в межах місячної суми платежу.

Просить скасувати рішення суду в задоволеній частині та постановити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково та збільшити розмір аліментів з 600 грн.00 коп. на місяць до 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до вимог ст. 184 СК України. В решті рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги такого не спростовують. Підстави для скасування рішення відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає лише частково.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався частково.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками їхньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.10.2007 року присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 300 грн., розмір яких збільшено до 600 грн рішенням цього ж суду від 03.02.2015 року.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, на обґрунтування необхідності зміни способу стягнення аліментів, позивачка вказувала на те, що розмір витрат на утримання доньки значно зріс, внаслідок збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму, чого недостатньо для належного матеріального утримання дитини, і це ставить позивачку у скрутне матеріальне становище.

Задовольняючи позов частково (рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину в апеляційному порядку не оскаржується), суд першої інстанції, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи, що обома сторонами подано докази про погіршення їх матеріального становища, виходив з того, що заявлені вимоги відповідатимуть забезпеченню належного рівня утримання батьком своєї дитини.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна.

В силу приписів абзацу 2 частини третьої статті 181 ЦПК України право зміни способу стягнення аліментів належить виключно одержувачу аліментів (правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від: 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19).

При цьому, вирішуючи справу за позовом стягувача (одержувача аліментів) про збільшення розміру аліментів, після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, суд повинен керуватися, в першу чергу, положеннями статті 192 СК України, та субсидіарно положеннями статті 182 цього Кодексу.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції встановивши, що є наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, однак визначаючи такий у ј частки від доходу батька, не в повній мірі врахував у сукупності усі наявні у даній справі обставини, передбачені статтею 182 СК України.

Враховуючи наведене на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції в частині визначення частки стягуваних аліментів слід змінити, зменшивши таку частку з ј до 1/6, з викладенням абзаців другого та третього резолютивної частини в редакції цієї постанови. Такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Також слід виключити з резолютивної частини рішення посилання на врахування індексу інфляції, оскільки застосування цього індексу положеннями діючого сімейного законодавства передбачається лише у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину (частина четверта статті 196 СК України), а не при стягненні аліментів, при цьому визначених у частці від доходу, а не в твердій сумі.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. п. 1, 2, 375, 376, 381-384, 389, 390, 393 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2019 року в частині вирішення позовних вимог про збільшення розміру аліментів змінити, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 лютого 2015 року у справі №463/8524/14-ц, стягнувши з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.»

В іншій частині рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2020 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.