ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2453/20 Справа № 206/4166/19 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ СПЛІТ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року ТОВ ГЛОБАЛ СПЛІТ звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 28 серпня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ІКАРNАBG.162100.001, за яким банк надав відповідачці кредит на суму 93954,00 грн. на придбання автомобіля, а відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 серпня 2020 року та сплатити проценти за його користування.

За умовами п. 2.4. Договору, період сплати кредиту, комісії та процентів визначено з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з наступного місяця з дати підписання кредитного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк, вони вважаються простроченими.

25 серпня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.162100.002, предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу рухомого майна, в забезпечення виконання зобов`язань заставодавцем перед Банком, в силу чого Банк має право в разі невиконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Також, 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір № 146 про відступлення прав вимог, у відповідності з яким до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшли права вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях.

Всупереч умов кредитного договору відповідачка своєчасно не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, та має заборгованість, яка станом на 17 липня 2019 року складає 88009, 23 грн., з яких: 37268,80 грн. основна заборгованість; 8719,17 грн. заборгованість по відсоткам; 2442,83 грн. комісія; 39578,43 грн. пеня.

Вказану суму кредитної заборгованості, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідачки на користь ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитним договором № IKAPNABG.162100.001 від 28 серпня 2013 року у розмірі 88009,23 грн..

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачка в порушення умов договору свої зобов`язання по поверненню грошових коштів та сплати відсотків за користування ними не виконала у повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим у кредитора виникло дострокове право вимагати повернення грошових коштів та стягнення заборгованості у примусовому порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що матеріали справи не містять належного розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, судом першої інстанції не встановлено за який період нараховано позивачем основна сума заборгованості та пеня, підстави таких нарахувань, на підставі чого стягнуто комісію. Апелянт не визнає факту наявності заборгованості, вказує, що заборгованість перед позивачем відсутня, оскільки нею було сплачено 126 159,65 грн.. Крім того, апелянт зазначає, що на 06 грудня 2019 року на її адресу надійшов лист від ПАТ ВБР, який містив виписку по особовому рахунку за період 28 серпня 2013 року по 21 березня 2019 року та з якого вбачається, що за кредитним договором відбулося погашення кредитної заборгованості в зв`язку із відступленням прав вимоги в розмірі 48 618,71 грн..

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 28 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № ІКАРNАBG.162100.001 за яким останній видано кредит в розмірі 93 954,00 грн., зі сплатою 15,5 % річних. Строк повернення кредитних коштів до 27 серпня 2020 року.

Відповідно до умов Договору кредит надається з метою придбання позичальником автомобіля MITSUBISHI LANCER 2013 р.в..

Згідно п. 2.4 Договору, період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими.

За п. 4.2.1 Договору позичальник зобов`язується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором.

08 серпня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.162100.002, предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу рухомого майна, в забезпечення виконання зобов`язань заставодавцем перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», в силу чого Банк має право в разі невиконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Встановлено, що 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір № 146 про відступлення прав вимог, за яким до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшли права вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що підтверджується копією акту прийому-передачі № 1 від 06 березня 2019 року, копією договору відступлення права вимоги № 146 від 06 березня 2019 року разом з витягом з додатку № 1 та, який містить реєстр боржників, серед яких зазначена ОСОБА_1 за кредитним договором № ІКАРNАBG.162100.001 від 28 березня 2013 року, сума заборгованості 88197,14 грн..

Згідно розрахунку, наданого позивачем, загальний розмір кредитної заборгованості ОСОБА_1 станом на 17 липня 2019 року складає - 81888, 62 грн., з яких: 37268,80 грн. основна заборгованість; 8719,17 грн. заборгованість по відсоткам; 2442,83 грн. комісія; 39578,43 грн. пеня.

Встановлено, що відповідачкою було сплачено за кредитним договором № ІКАРNАBG.162100.001 від 28 серпня 2013 року за період з 28 серпня 2013 року по 09 лютого 2018 року 128009,65 грн., що підтверджується реєстром квитанцій та доданими до цього реєстру копії квитанцій.

Також встановлено, що ОСОБА_1 прострочувала платежі, останній платіж було здійснено 09 лютого 2018 року, хоча згідно графіку погашення заборгованості останній платіж мав бути здійснений у серпні 2020 року.

06 березня 2019 року ОСОБА_2 було надіслано лист, згідно якого її було повідомлено, що 06 березня 2019 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» було укладено Договір № 146 про відступлення прав вимоги, за яким Банк відступив ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № ІКАРNАBG.162100.001 та договором застави рухомого майна № ZXA019500.162100.002, з усіма додатками укладеними до них.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» набуло статусу нового кредитора та, відповідно, всіх процесуальних прав та обов`язків нового кредитора у зобов`язанні відповідачів.

Таким чином ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Встановивши вказані обставини справи, зокрема факт порушення відповідачкою умов договору щодо повернення кредиту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача поточної заборгованості в сумі 37 268,80 грн., поточної заборгованості по відсоткам в розмірі 8 719,17 грн..

При цьому, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості по пені та комісії, з огляду на наступне.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що 01 березня 2015 року відповідачці було нараховано пеню в розмірі 26 805,60 грн., хоча остання вносила своєчасні платежі та в тому розмірі, що визначені графіком погашення кредиту.

Тобто, відповідачкою прострочень по сплаті чергових платежів на 01 березня 2015 року не було, а тому нарахування пені є безпідставним, оскільки згідно умов кредитного договору, її нарахування здійснюється у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно абзацу 3 частини четвертої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Пунктом 1.6 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту.

Встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії як винагороду банку за надання кредитних ресурсів, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, позивач нараховував, а відповідачка мала сплатити комісію фактично за обслуговування кредиту Банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням ЗУ Про захист прав споживачів.

Отже, умови кредитного договору в частині встановлення щомісячної комісійної винагороди банку за обслуговування кредитної заборгованості (за надання кредитних ресурсів) є нікчемними, та вони є недійсними з моменту укладення кредитного договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що стягнення комісії в даному випадку є незаконним.

Твердження апелянта в скарзі про те, що заборгованість перед позивачем відсутня, оскільки на її адресу 06 грудня 2019 року надійшов лист від ПАТ ВБР, який містив виписку по особовому рахунку за період 28 серпня 2013 року по 21 березня 2019 року та з якого вбачається, що за кредитним договором відбулося погашення кредитної заборгованості в зв`язку із відступленням прав вимоги в розмірі 48 618,71 грн., колегія суддів вважає голослівними, так як вказані твердження не підтверджені жодним доказом, а тому є лише припущенням апелянта.

Крім того, відповідачка на спростування виниклої суми заборгованості за тілом кредиту, відсотками, свого розрахунку заборгованості не надала, як і не заявляла клопотання про призначення по справі судової експертизи із визначення законності вказаних нарахувань.

Більш того, 06 березня 2019 року було укладено договір № 146 про відступлення прав вимог між Банком та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», за яким останній є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить 45 987,97 грн., з яких: 37 268,80 грн. - заборгованість за кредитом; 8 719,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Спліт про стягнення заборгованості за пенею та комісією.

В іншій частині оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року скасувати в частині задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ СПЛІТ про стягнення пені та комісії.

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ СПЛІТ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по пені та комісії відмовити.

Вважати загальний розмір кредитної заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ СПЛІТ - 45 987,97 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст виготовлений 20 лютого 2020 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко