Дата документу 13.11.2020
Справа № 2-2585/11
Провадження № 4-с/937/44/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«13» листопада 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.

за участі:

секретаря судового засідання - Литвиненко В.Є.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

09.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльністьМелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), щодо стягнення з її пенсії, як інваліда 2 групи, на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 549,20 грн., виконавчий збір у розмірі 54,92 грн., витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 30,00 грн, а всього 634 грн 12 коп. та зобов`язати Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повернути їй суму в розмірі 634,12 грн шляхом стягнення з відповідних осіб.

Крім того, ОСОБА_1 в своїй скарзі порушує клопотання про визнання поважними причини пропущеного строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2020 закрито провадження у справі № 320/5868/16-ц за її позовом до Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення суми виконавчого збору 634 грн 12 коп. При цьому зазначає, що мотивами закриття провадження у справі було те, що відповідно до положень ст.ст.447-448ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, та скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 УПК України учасники справи в судове засідання не викликалися.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку слід залишити без задоволення, а скаргу без розгляду з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Положеннями ч.1 ст.126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частинами 1,4 ст.127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Право на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця є строковим.

Статтею 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Також ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 скарги вбачається, що останньою оскаржуються дії державного виконавця щодо стягнення ще у 2013 році з її пенсії, як інваліда 2 групи, на користь ОСОБА_2 суми судового збору в розмірі 549,20 грн., виконавчого збору у розмірі 54,92 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 30,00 грн, а всього 634 грн 12 коп.

Про порушення своїх прав ОСОБА_1 фактично дізналася, ще у 2013 році, оскільки в скарзі зазначає про те, що в 2013 році вона неодноразово зверталася до Мелітопольського відділу державної виконавчої служби із заявами з приводу незаконного, на її думку, стягнення з неї в примусовому порядку суми судового збору та судових витрат, надавала пенсійне посвідчення тощо.

Частиною 2 ст. 385 ЦПК України, в редакції, що діяла станом на 2013 рік, також було передбачено, що скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Проте, дану скаргу ОСОБА_1 подала майже через сім років, 09.11.2020 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку.

Доводи, на які посилається ОСОБА_1 , як на причину поважності пропущеного строку на звернення зі скаргою на дії державного виконавця, суд вважає безпідставними та такими, що не свідчать про дотримання строків звернення до суду зі скаргою або поважність причин їх пропуску, оскільки наведеними вище положеннями ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.449 ЦПК України чітко визначено право особи на оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

До речі, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2020, на яку посилається ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причини пропуску процесуального строку, дійсно закрито провадження у справі № 320/5868/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення суми виконавчого збору 634 грн 12 коп. з тих підстав, що вирішення спору по даній справі не підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративного суду, та позивачу роз`яснено право на звернення в порядку адміністративного судочинства. При цьому, слід зазначити, що з даним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 09.09.2016, тобто майже через три роки після дій вчинених державним виконавцем, які вона оскаржує у даній скарзі.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому, виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку не містить посилань, які б могли свідчити про поважність причин пропуску процесуального строку на оскарження дій державного виконавця та достатніх підстав для його поновлення.

Заявниця ОСОБА_1 не навела жодних доказів поважності пропуску строку, встановленого для подачі скарги особою, яка звернулася зі скаргою, не зазначила поважних причин, які б були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду зі скаргою у строк, визначений законом і такі обставини нею не підтверджені.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Мельник проти України»), норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумінні інтервалу часу мають вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України п.27 рішення від 26.04.2007).

З урахуванням наведених вище обставин, положень законодавства та відсутністю обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску процесуального строку, у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця слід відмовити.

Відповідно до положень ч.ч. 6,7 ст.126 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.120,126,127,258-260,449 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.11.2020.

Суддя: