Єдиний унікальний номер 722/1896/18
Номер провадження 2/722/3/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Побережної О.Д.

з участю секретаря судового засідання Гладкої Г.П.,

а також представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 19.12.2018 року через поштове відділення звернувся до суду з даним позовом.

Посилається на те, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 07.11.2016 року було частково задоволено його позов до відповідачки ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті залиття квартири. Даним рішенням ухвалено стягнути з ОСОБА_3 його на користь 27552 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати у розмірі 1102,40 грн. Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 08.02.2017 року дане рішення залишено без змін.

22.02.2017 року Оболонським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист №756/671/16-ц про стягнення з відповідачки на користь позивача боргу у розмірі 33654,40 грн.

03.03.2017 року за заявою позивача від 23.02.2017 року Оболонським РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження №53483140 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. З моменту відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вчинено значну кількість виконавчих дій та інших заходів щодо стягнення з ОСОБА_3 боргу, однак з березня 2017 року на неодноразові письмові виклики відповідачка до державного виконавця не з`являлася, систематичні вимоги щодо погашення боргу відверто ігнорувала. Судове рішення умисно не виконує, хоча реально має таку можливість, оскільки отримує значні кошти за здачу в оренду квартири в м.Києві та від заняття підприємницькою діяльністю. Для ухилення від виконання судового рішення ОСОБА_3 вдавалася/до різних хитрощів та махінацій щодо переоформлення свого нерухомого та рухомого майна на родичів та інших осіб. Зокрема, перереєструвавши 14.02.2017 року належний їй автомобіль Хюндай Акцент сріблястого кольору д.з. НОМЕР_1 на ОСОБА_4 з заміною державних номерних знаків на НОМЕР_2 , ускладнила виконання судового рішення державним виконавцем.

Крім того, своєю бездіяльністю щодо виконання судового рішення ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, тобто умисно не виконує рішення Оболонського районного суду м.Києва від 07.11.2016 року, оскільки, маючи у власності значні майнові резерви, не бажає їх реалізовувати з тим, щоб виконати судове рішення, погасивши перед позивачем борг. 23.03.2018 року слідчим відділом Оболонського УП ГУНП в м.Києві стосовно ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження №0002228 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (невиконання судового рішення). У даному кримінальному провадженні позивач має статус потерпілого.

Незважаючи на здійснені виконавчою службою законні дії щодо стягнення боргу, ОСОБА_3 продовжує ухилятись від виконання судового рішення, оскільки станом на 18.12.2018 року позивач не отримав ні безпосередньо від неї, ні від виконавчої служби жодної суми по погашенню боргу.

Відповідно ОСОБА_3 у зв`язку з невиконанням судового рішення прострочено виконання, встановленого судом грошового зобов`язання у розмірі 33654,40 грн. за період з 08.02.2017 року по 18.12.2018 року. Оскільки зобов`язання ОСОБА_3 має характер грошового зобов`язання у зв`язку з його невиконанням, відповідно до ст.625 ЦК України, позивач має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні втрати за весь період прострочення виконання рішення суду.

Просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь інфляційні втрати у розмірі 13173,94 грн. та 3% річних у розмірі 1878,19 грн. за період з 08.02.2017 року по 18.12.2018 року прострочення виконання боргових зобов`язань, встановлених рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 07.11.2016 року, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1700 грн.

15.02.2019 року позивачем ОСОБА_2 до суду було подано заяву про збільшення позовних вимог: просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь інфляційні втрати у розмірі 14262,87 грн. та 3% річних у розмірі 2030,33 грн. за період з 08.02.2017 року по 11.02.2019 року прострочення виконання боргових зобов`язань, встановлених рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 07.11.2016 року, а також судові витрати по справі.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його присутності.

Відповідачкою ОСОБА_3 подано відзив на позов, в якому зазначено, що заявлені позовні вимоги вона не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження», тому до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, встановлені положеннями ст.625 ЦК України. Крім того, вважає, що заявлені позовні вимоги не підтверджені доказами, які є допустимими, достовірними і достатніми. Зокрема, позивачем на підтвердження своїх вимог з позовною заявою надано самостійно здійснений та оформлений розрахунок інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу за період з 08.02.2017 року до 18.12.2018 року. До заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем додано такий самий самостійно здійснений та оформлений розрахунок інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу за період з 08.02.2017 року до 11.02.2019 року. Вважає, що надані позивачем розрахунки не відповідають процесуальним вимогам до доказів, а саме: допустимості (ст. 78 ЦПК України), достовірності (ст.79 ЦПК України) і достатності (ст. 80 ЦПК України), насамперед тому, що не містять відомостей про помісячний індекс інфляції, не містять жодних відомостей про походження застосованих ним показників інфляції і підстави застосування саме таких показників, але натомість містять незрозумілі позначення і скорочення без їх розшифрування. Надані позивачем розрахунки не враховують вимоги до складання таких розрахунків, що викладені у листі Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Надані позивачем з первісним позовом розрахунок та розрахунок з заявою про збільшення розміру позовних вимог є недостовірними щодо сум інфляційних втрат. Крім того зазначає, що боржником щодо рішення суду відповідачка стала не раніше направлення їй державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідачка не отримувала копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але незалежно від цього, оскільки сам позивач у позові посилається на те, що виконавче провадження було розпочате 03.03.2017 року, відповідно вона не могла бути повідомлена про це раніше 04.03.2017 року. Дата 04.03.2017 року - субота, тобто - вихідний день. Отже відлік строку виконання рішення суду не може бути ранішим, ніж перший робочий день - понеділок 06.03.2017 року. При цьому, борг за виконавчим провадженням погашений у повному обсязі, хоча копія постанови про закриття виконавчого провадження нею не отримана. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_1 у судовому засіданні просив у задоволенні даного позову відмовити, оскільки вважає, що позивачем позов заявлено не з підстав, передбачених чинним законодавством, а також позивачем не доведено правильність наданого ним розрахунку.

На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

07.11.2016 року Оболонським районним судом м.Києва у справі №756/671/16-ц (провадження №2/756/2192/16), по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, винесено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 27552 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати у розмірі 1102,40 грн.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 08.02.2017 року рішення Оболонського районного суду м.Києва від 07.11.2016 року залишено без змін. Відповідно рішення першої інстанції набрало законної сили 08.02.2017 року. При цьому, згідно змісту ухвали апеляційного суду відповідачка була присутня під час судового розгляду.

03.03.2017 року державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Негодою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53483140 з примусового виконання виконавчого листа №756/671/16-ц, виданого 22.02.2017 року Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 33654,40 грн.

Відповідачкою ОСОБА_3 під час виконання даного рішення суду було сплачено частину боргу, що підтверджується наданими суду квитанціями:

- №75 від 10.07.2018 року в сумі 1000 грн.;

- №59 від 09.08.2018 року в сумі 1000 грн.;

- №34 від 12.09.2018 року в сумі 1000 грн.;

- №0.0..1 від 12.10.2018 року в сумі 1000 грн.;

- №62 від 10.12.2018 року в сумі 1000 грн.;

- №0.0..1 від 09.01.2019 року в сумі 1000 грн.;

- №0.0.8.1 від 11.02.2019 року в сумі 29200 грн.

Крім того, згідно довідки №253 від 19.02.2019 року, виданої начальником Сокирянського відділу обслуговування громадян ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Глюзою С., з пенсії відповідачки ОСОБА_3 здійснювалися у примусовому порядку відрахування на погашення заборгованості по вищезазначеному виконавчому листі:

-у розмірі 287 грн. згідно квитанції №3853 від 08.10.2018 року;

-у розмірі 287 грн. згідно квитанції №4392 від 08.11.2018 року;

-у розмірі 299,40 грн. згідно квитанції №4928 від 06.12.2018 року;

-у розмірі 299,40 грн. згідно квитанції №205 від 08.01.2019 року;

-у розмірі 299,40 грн. - 11.02.2019 року.

14.02.2019 року старшим державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Яровим О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №53483140 у зв`язку з повним виконанням судового рішення.

Згідно копії чека №9188 від 14.02.2019 року та відповіді старшого державного виконавця Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Ярового О.В. від 04.12.2029 року за вих. №53483140/11 судом встановлено, що після переказу відповідачкою ОСОБА_3 11.02.2019 року на депозитний рахунок відділу ДВС всієї суми боргового зобов`язання, лише 14.02.2019 року на картковий рахунок стягувача ОСОБА_2 було перераховано суму боргу у розмірі 33654,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК Укрраїни боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час просторочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розміо процентів не встановлений договром або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІ книг 5 ЦК України), так і недоговріні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобо`язань, якщо інше не передбачено договром або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вищезазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на дані правовідносини поширюються положення ст. 625 ЦК України.

Однак, суд вважає, що надані сторонами розрахунки заборгованості не враховують встановлених судом обставин, а тому не можуть бути взяті судом як належні докази. Зокрема, при проведені розрахунку, періодом порушення відповідачкою грошового зобов`язання є період з 09.02.2017 року (наступний день після набранням рішення суду законної сили) по 11.02.2019 року (день сплати відповідачкою останньої частини заборгованості). Крім того, під час проведення обрахунку необхідно враховувати кожну сплату ОСОБА_8 частини боргу та кожне відрахування частини боргу з її пенсії у примусовому порядку на погашення даної заборгованості.

Відповідно за період з 09.02.2017 року по 11.02.2019 року сукупний розмірінфляційних втрат від прострочених сумгрошового зобов`язання складає 7050,92 грн. та сукупний розмір 3% річних від просторочених сум складає 1903,36 грн.

З таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задовлених позовних вимог у розмірі 387,36 грн.

Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоовлених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадії розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволенні частково, відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвокатського об`єдання "СОТА", що підтверджується рахунком-фактурою № НОМЕР_3 від 14.12.2018 року, а також актом приймання-передавання наданих послуг до додаткової угоди №141218 від 12.12.2018 року до договору №141218/МТ про надання правничої допомоги від 12.12.2018 року, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 934,32 грн. При цьому, у відповідності до положень ч.3 ст.141 ЦПК України суд враховує, що дані витрати були пов`язані з розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, а також суд враховує значення даної справи для сторін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 133, 141, 258-259, 265, 268, 273, 354-355, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , інфляційні втрати у розмірі 7050 (семи тисяч п`ятдесяти) грн. 92 коп. та 3% річних у розмірі 1903 (однієї тисячі дев`ятсот трьох) грн. 36 коп. за період з 08.02.2017 року по 11.02.2019 року.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 - понесені витрати на надання правничої допомоги в розмірі 934 (дев`ятсот тридцять чотири) грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 387 (триста вісімдесяти семи) грн. 36 коп. коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний зміст рішення суду було виготовлено 20.02.2020 року

Головуючий: