Провадження №2/263/40/2020
18 лютого 2020 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., за участю секретаря судового засідання Чумак К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання використовувати земельну ділянку у відповідності до цільового використання,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання використовувати земельну ділянку у відповідності до цільового використання. В позові вказав, що 31.07.2017р. спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України ОСОБА_1 , на що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31.07.2017. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 31.07.2017 встановлено, що ОСОБА_1 використовується земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,2468 га па підставі договору оренди земельної ділянки від 02.12.2014, зареєстрованого 18.02.2015 за № 8766765, що надана для розміщення та експлуатації будівель та споруд допоміжних транспортних послуг та додаткових операцій (експлуатація станцій технічного обслуговування автомобілів), яка віднесена до категорій землі транспорту, але використовується під розміщення контейнеру зпродажу алкогольних виробів («Пивная база») площею 0,0020 га, літнього майданчику площею 0,0020 га, кафе з літнім майданчиком («Шашличний рай») площею 0,1277га, автомойки площею 0,1151 га, що відносяться до категорії земель житлової та громадської забудови, що є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та є порушенням ст. 96, ст. 211 Земельного з Кодексу України. ОСОБА_2 08.08.2017 було направлено (фіскальнийчек № НОМЕР_1 ) вказівку (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 31.07.2017 №103/2017, згідно якої було надано час на усунення порушень діючого земельного законодавства України протягом 15 днів. 20.09.2017р. спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради, проведено додаткову перевірку за вказаною адресою та друге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20.09.2017. За результатами встановлено, що вимоги вказівки (попередження) №103/2017 від 31.07.2017 гр. ОСОБА_2 не виконала. Земельна ділянка продовжує використовуватись не за цільовим призначенням.
Уточнивши позовні вимоги, просять зобов`язати відповідача використовувати земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,2468 га відповідно до визначеного п.5.1 договору оренди земельної ділянки від 02.12.2014 року зареєстрованого 18.02.2015р. за №8766765 цільового призначення, а саме: розміщення та експлуатації будівель та споруд допоміжних транспортних послуг та додаткових операцій (експлуатація станцій технічного обслуговування автомобілів), знести контейнер з продажу алкогольних виробів «Пивная база» площею 0,0020 га., а також стягнути з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради витрати по сплаті судового збору в сумі 3200 гривень.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника відповідача адвоката Денисенко Д.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Крім того, від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження по справі в зв`язку з відсутністю предмету позову, оскільки відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №2028 отриманим 21.02.2019р., цільове призначення спірної земельної ділянки зазначено як "12.11 для розміщення та експлуатації обєктів дорожнього транспорту" в той час як прозивач вказує в позові цільове призначення "розміщення та експлуатація будівель та споруд допоміжних транспортних послуг та додаткових операцій (експлуатація станцій технічного обслуговування автомобілів)". Таким чином ОСОБА_1 використовує спірну земельну ділянку за цільовим призначенням та відповідно до умов договору оренди.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі рішення Маріупольської міської ради від 30.10.2014 № 6/42-4834 між Маріупольською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки від 02.12.2014, зареєстрованого 18.02.2015 за № 8766765. Відповідно до п. 5.1. Договору, земельна ділянка надана для розміщення та експлуатації будівель та споруд допоміжних транспортних послуг та додаткових операцій (експлуатація станцій технічного обслуговування автомобілів). Згідно п. 9.2.6 договору, орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до мети та цільового призначення, визначених у договорі, з дотриманням режиму використання земель. Пунктом 9.3.1.1. Договору визначено право орендодавця, вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням визначеним у договорі.
Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян га юридичних осіб.
Згідно зі ст. 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній га державній власності.
Відповідно до ст. 83 ЗК землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. .
Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до п. а ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.
Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим Призначенням згідно з договором оренди.
Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно п. ґ ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.
Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку по АДРЕСА_1 не за цільовим призначенням, в порушення договору оренди земельної ділянки від 02.12.2014р., зареєстрованого 18.02.2015р. за №8766765, що в свою чергу тягне порушення вимог ст. 96, ст. 211 Земельного кодексу України, тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.
Крім того, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 3200 гривень.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265, 279,280-289 ЦПК України,
Позов Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання використовувати земельну ділянку у відповідності до цільового використання - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,2468 га відповідно до визначеного п.5.1 договору оренди земельної ділянки від 02.12.2014 року зареєстрованого 18.02.2015р. за №8766765 цільового призначення, а саме: розміщення та експлуатації будівель та споруд допоміжних транспортних послуг та додаткових операцій (експлуатація станцій технічного обслуговування автомобілів).
Зобов`язати ОСОБА_1 знести контейнер з продажу алкогольних виробів «Пивная база» площею 0,0020 га.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради витрати по сплаті судового збору в сумі 3200 гривень.
Відомості про сторін по справі:
Маріупольська міська рада, адреса: пр. Миру, 70 м. Маріуполь, Донецька область.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Васильченко О.Г.