справа № 197/167/13- ц
провадження № 4-с/197/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Леонідової О.В., за участі секретаря судового засідання Новікової Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Широківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Лисогор О.І. щодо нарахування заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 від 30.01.2020 на дії державного виконавця.

Ухвалою судді від 06.10.2020 прийнято скаргу до провадження і призначено її до судового розгляду.Ухвалою суду від 12.11.2020 відповідно до ч.11 ст. 187 ЦПК України скаргу залишено без руху.Ухвалою суду від 19.11.2020 відповідно до ч.12 ст. 187 ЦПК України продовжено розгляд скарги.

Скаржник ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання 05.11.2020, представник скаржника надіслав заяву про витребування копій матеріалів виконавчого провадження, розгляд клопотання у його відсутність, скаргу підтримує (а.с. 57). В судове засідання 19.11.2020 скаржник, повідомлений належним чином (а.с. 92) не з`явився, клопотань про розгляд скарги в його відсутність до суду не надходило.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» заяви (подання) мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями, зокрема ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Вищезазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13.

Скаржник в призначені судом засідання 05.11.2020 та 19.11.2020 повторно не з`явився, заяв про розгляд скарги у його відсутність до суду не надходило.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скаржник зловживає процесуальними правами, безпідставно сприяючи затягуванню розгляду справи, систематично не з`являючись в судові засідання, докази поважності неявки скаржника суду не надано, а його неявка перешкоджає розгляду справи, у зв`язку із чим скарга підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст.257, 260-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Широківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Лисогор О.І. щодо нарахування заборгованості по аліментам,залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (проголошення).

Ухвала протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.В. Леонідова