13 листопада 2020 року м.Снігурівка
справа №485/1161/20
провадження № 2/485/453/20
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Бодрової О.П.,
з участю секретаря с/з - Бондаренко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Снігурівка в залі суду справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача - ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .
Позов мотивований тим, що їй на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 .
Відповідач, який є її братом, на даний час зареєстрований у вказаному будинку, але фактично не проживає в ньому з 2007 року, оскільки виїхав за межі України, зв`язок з ним втрачено.
Вказує на те, що реєстрація відповідача у спірному будинку створює для неї перешкоди для розпорядження належним їй майном.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження /а.с.16-17/.
Ухвалою від 06 жовтня 2020 року відкладено підготовче судове засідання /а.с.22-23/.
Ухвалою від 19 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /а.с.28-29/.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 729 від 04 вересня 2019 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, одержаної на запит суду 11 листопада 2020 року /а.с.5-6,36-41/.
Відповідач по справі - ОСОБА_2 є рідним братом позивача /а.с.8,9,10/.
Згідно довідки № 298 від 16.03.2020 року, виданої Широківською сільською радою Миколаївської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , але в межах території сільської ради не проживає з липня місяця 2007 року. На даний час проживає та працює за межами України, в РФ /а.с.7/.
16 березня 2020 року, депутатом Широківської сільської ради складено акт про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований за адресою: будинок АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає. На даний час проживає та працює за межами України, в Росії з липня 2007 року /а.с.11/.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Конституцією України(ст.41) та ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316,317,319,321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.379,382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначено, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.
Отже, судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 не проживає у зазначеному будинку з липня 2007 року без поважних причин, тобто понад тринадцять років, у зв`язку з чим він на підставі положень ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування цим житлом.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, ст.72 ЖК України, ст.405 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 141, 258, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.
Копію рішення суду протягом двох днів з дня його складання надіслати учасникам справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області 13.07.2009 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 13 листопада 2020 року.
Суддя О.П.Бодрова