Справа № 346/200/20
Провадження № 2/346/713/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Васильковського В.В.,

з участю секретаря Васильчук Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був її батько ОСОБА_7 . Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані і проживали: ОСОБА_7 - голова двору, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_1 - син. На час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 які не втратили права на частку в дворі, то кожному належить по 1/6 частині житлового будинку з господарськими спорудами. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , померлий залишив заповіт, який 13 січня 2006 року посвідчений секретарем виконкому Великоключівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 6, яким все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів йому, своєму синові, ОСОБА_1 .. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина по вищезазначеному заповіту на 1/6 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_7 він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлювальний документ на будинковолодіння. Однак, надати витребуваний документ не взмозі, в зв`язку із втратою свідоцтва про право власності. Крім того, воно було видане тільки на голову колгоспного двору, а крім нього були ще інші члени колгоспного двору, які мали частку у майні колгоспного двору і до дня його смерті їх частки не виділені. Тому згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 січня 2012 року йому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 власність в бувшому колгоспному дворі АДРЕСА_1 не претендують і не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок за позивачем, ОСОБА_1 .. Оскільки ОСОБА_7 , як голові колгоспного двору було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, однак було втрачено він подав оголошення в газету, де надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачене свідоцтво про право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 видане на ОСОБА_7 , як голову колгоспного двору. Згідно висновку про вартість майна від 09 січня 2020 року зазначено, що ринкова вартість майна становить 103 699 грн.

В судове засідання від позивача надійшла письмова заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання подали письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивача та відповідачів, та письмові клопотання сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності » передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначаться виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспного двору ОСОБА_7 на підставі рішення виконкому Коломийської районної Ради народних депутатів від 14 червня 1989 року № 125, що підтверджується копією виписки з інвентаризаційних матеріалів №64870 від 10.09.2019 року (а.с.14 ).

Згідно довідки Великоключівської сільської ради від 10 лютого 2014 року №174 станом на 01 липня 1990 року в спадковому будинку були зареєстровані і проживали: ОСОБА_7 - голова двору, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_1 - син (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , згідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7), спадкоємцем якого був, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно до копії заповіту від 13.01.2006 зареєстрованого в реєстрі за № 6 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина по вищезазначеному заповіту на 1/6 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем є позивач ОСОБА_1 оскільки спадкоємці першої черги за законом на спадщину ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не претендують.

Однак, оскільки часток голови колгоспного двору та його членів не виділено, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане будинковолодіння неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.16, 328, 346, 347, 392, 1217, 1234, 1268 ЦК України та, керуючись ст.ст. 197-200, 206 ч.1, 239, 247 ч.2, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок,позначений в технічному паспорті під літерою А, загальною площею 71,2 кв.м. житловою - 45,1 кв.м. та господарські будівлі і споруди : сарай позначену літерою Б, стодола позначену літерою В, вбиральня позначену літерою Д, літня кухня позначену літерою Ж, гараж позначену літерою З, криниця позначену №, огорожу № 1, що знаходяться за адресоюАДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Васильковський В. В.