Ухвала

Іменем України

13 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 214/1816/19

провадження № 61-2556ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 23 липня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 16 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1

до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк») про відшкодування шкоди передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про відшкодування шкоди повернуто заявнику.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 02 серпня 2019 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми боргу та моральної шкоди повернуто заявнику.

До Верховного Суду 05 лютого 2020 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2019 року

та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що ухвалу суду апеляційної інстанції було отримано 15 січня 2020 року.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом першої та апеляційної інстанції порушено норми процесуального права,

а також обмежено право заявника на доступ до суду та на відшкодування шкоди.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року необхідно відмовити, оскільки відповідно

до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. Спори між судами про підсудність не допускаються (частина перша статті 32 ЦПК України).Ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншому суду касаційному оскарженню не підлягає.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи вищезазначене, у відкритті касаційного провадження

в частині оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року належить відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

В частині оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду

від 23 липня 2019 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду

від 16 грудня 2019 року колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно частиною першою статті 127 ЦПК України поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, здійснюється судом

за заявою учасника справи.

Частиною третьою статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2019 року

та 11 вересня 2019 року відповідні апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення їх недоліків: заявнику необхідно було звернутись до суду із заявою про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судових рішень та надати нову редакцію апеляційної скарги, виклавши її у відповідності до вимог статті 356 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 звернувся 03 квітня 2019 року із апеляційною скаргою на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 14 березня 2019 року. Копія ухвали цього суду про залишення апеляційної скарги без руху від 13 травня 2019 року двічі надсилалась заявнику за адресою, вказану у апеляційній скарзі, але була повернута до суду із відміткою «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Враховуючи те, що заявник не цікався рухом своєї апеляційної скарги, недоліки апеляційної скарги не усунув, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про її повернення.

З апеляційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 02 серпня 2019 року про відмову у видачі судового наказу заявник звернувся 28 серпня 2019 року. Копія ухвали цього суду про залишення апеляційної скарги без руху від 11 вересня 2019 року направлялась 12 вересня 2019 року заявнику, але була повернута до суду без вручення. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 недобросовісно користувався належними йому процесуальними правами, протягом тривалого часу (з вересня по грудень 2019 року) не виявив належної зацікавленості у розгляді апеляційної скарги, не усунув недоліки апеляційної скарги, а тому суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог статей 185, 357 ЦПК України визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу заявнику, не порушивши при цьому право заявника на доступ до суду апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню

до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для

її повернення.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановлення ухвал про повернення апеляційних скарг, не спростовують висновків суду.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Правильність застосування судом апеляційної інстанції вищенаведених процесуальних норм не викликає розумних сумнівів. Впливу результатів розгляду апеляційної скарги на формування єдиної правозастосовчої практики не встановлено.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович