Справа №203/2270/19
Провадження №2/0203/128/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-представниці позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

у с т а н о в и в:

1. 24 червня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2017 між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого відповідач одержав грошові кошти в сумі 10 450,00 доларів США, зобов`язавшись повернути їх до 31.10.2017. Згодом право вимоги за цим договором позики було відступлене позивачці. Відповідач не виконує свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у сумі 781 570,19 грн. з урахуванням 3% річних, а також пені за порушення строків повернення коштів (а.с.а.с. 3 - 5).

2. 02 серпня 2019 року суд за заявою позивачки забезпечив позов, наклавши арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачеві (а.с.а.с. 32, 41).

3. 04 грудня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що визнає позов частково, оскільки влітку 2018 року сплатив позикодавцю 2 000,00 доларів США. Відповідач також просив застосувати до спірних правовідносин у частині нарахування пені спеціальну позову. Крім того, зважаючи на скрутне матеріальне становище, відповідач заявив про зменшення суми пені (а.с.а.с. 59 - 63).

4. 23 грудня 2019 року позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що вона не отримувала влітку 2018 року часткову оплату заборгованості, про що свідчить відсутність відповідних доказів у справі. Крім того, позивачка заперечувала проти зменшення суми пені, оскільки відповідач не довів наявність законних підстав для цього (а.с.а.с. 68 - 74).

5. У судовому засіданні представниця позивачки позов підтримала, пояснивши, що у жовтні 2017 року між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого відповідач одержав грошові кошти в сумі 10 450,00 доларів США, зобов`язавшись повернути їх до 31.10.2017. Згодом право вимоги за цим договором позики було відступлене позивачці. Відповідач не виконує свої зобов`язання за укладеним договором. Позивачка не отримувала влітку 2018 року 2 000,00 доларів США. Крім того, позивачка заперечує проти зменшення суми пені, оскільки відповідач не довів наявність законних підстав для цього.

6. Відповідач, його представник до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином.

7. Суд, заслухавши пояснення представниці позивачки, показання свідка, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

8. Судом було встановлено, що 02.10.2017 між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав відповідачеві у позику 10 450,00 доларів США строком до 31.10.2017 (а.с.а.с. 12, 13).

9. 20 червня 2019 року між ОСОБА_4 та позивачкою було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), згідно з яким остання набула право вимоги повернення позики за договором від 02.10.2017 (а.с.а.с. 14 - 18).

10. Дотепер відповідач заборгованість за договором позики не повернув.

11. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

12. Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

13. За правилами, встановленими абзацом першим частини 1 статті 1049 ЦК, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором.

14. За укладеним договором позики відповідач одержав 10 450,00 доларів США, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні статті 1046 ЦК, було укладено.

15. Дотепер отримані кошти не повернуто, тому стягненню підлягають грошові кошти в сумі 275 193,43 грн. відповідно до такого розрахунку:

10 450,00 х 26,334256 = 275 193,43, де:

-10 450,00 - заборгованість за договором позики у доларах США;

-26,334256 - курс долара США до гривні, встановлений Національним банком України станом на 20.06.2019.

16. Частиною 1 статті 1050 ЦК визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно зі статтею 625 цього Кодексу.

17. За змістом частини 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

18. Як вбачається зі змісту укладеного договору, до нього не було включено положення про розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивачки про стягнення трьох відсотків річних є також обґрунтованою й підлягає задоволенню.

19. Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором позики складає 13 503,33 грн. відповідно до такого розрахунку:

(275 193,43 х 3% ? 365) х 597 = 13 503,33, де:

-275 193,43 - заборгованість за договором позики;

- 365 - кількість днів у році;

- 597 - кількість календарних днів від 01.11.2017 по 20.06.2019.

20. Відповідно до пункту 8 договору позики при порушенні позичальником терміну, встановленого для повернення позики, позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

21. Відтак, зважаючи на зміст приведеної норми та враховуючи положення пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню в сумі 301 336,80 грн. відповідно до такого розрахунку:

(275 193,43 ? 100 х 0,3) х 365 = 301 336,80, де:

-275 193,43 - заборгованість за договором позики;

- 365 - кількість днів у межах спеціального строку позовної давності.

26. При цьому суд критично ставиться до заяви відповідача про зменшення йому суми пені згідно з частиною 3 статті 551 ЦК, оскільки він не додав до неї жодного доказу, що підтверджував би її обґрунтованість.

27. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) з відповідача на користь позивачки пропорційно задоволеній частині позову також підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 5 900,33 грн. (а.с. 1).

28. Що стосується вимоги позивачки про відшкодування їй витрат на професійну правничу допомогу, то суд при цьому виходить з такого.

29. За правилами, встановленими частиною 1 статті 133 ЦПК, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

30. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

31. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

32. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

33. Судом встановлено, що позивачкою не було надано суду докладного погодинного розрахунку вартості наданих їй послуг.

34. Ураховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

35. Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 02 жовтня 2017 року в сумі 590 033,56 грн. (275 193,43 грн. - основна заборгованість, 13 503,33 грн. - три відсотки річних, 301 336,80 грн. - пеня), компенсацію судових витрат у сумі 5 900,33 грн., разом - 595 933,89 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 17 лютого 2020 року.

Суддя М.О. Католікян