Справа № 562/3810/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2020 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судових засідань Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача-адвокат Лук`янова М.Л.,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить шлюб, укладений із відповідачем ОСОБА_2 та зареєстрований 18 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Острозького району у Рівненській області /актовий запис №5/, розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей, які проживають з матір`ю, а відповідач з травня 2019 року проживає окремо, що призвело до припинення сімейних стосунків. За вказаних обставин шлюб існує формально і подальше його збереження є неможливим, суперечить їх інтересам. Оскільки відповідач офіційно не працює, проте отримує мінливі доходи, тому має можливість сплачувати аліменти на дітей.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги визнав частково, не погодившись із запропонованим позивачем розміром аліментів на дітей та просить стягувати у розмірі 1/3 частки його доходів.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю.

Відповідач позовні вимоги визнав частково з наведених у відзиві мотивів.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Установлено та підтверджується відповідними свідоцтвами, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18 листопада 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області /актовий запис №5/, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно положень ст.ст.21, 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги призвели до відчуження між сторонами, миритись вони не бажають, шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним.

На підставі всебічного дослідження матеріалів, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Також, статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач не надає достатніх коштів на утримання своїх дітей, які проживають з матір`ю, що свідчить про наявність спору та є підставою для вирішення питання стягнення аліментів у судовому порядку.

Частиною 3 ст.181 цього ж Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але отримує реальні неофіційні доходи і має можливість виплачувати аліменти.

Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 5 ст.183 СК України закріплено право того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на двох дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на викладене, відсутності належних і допустимих доказів про доходи відповідача та при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину суд вважає, що розмір аліментів на дітей слід визначити у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Позов до суду пред`явлений 05 грудня 2019 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати.

При постановлені рішення згідно положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір на загальну суму 1536,80 грн., а саме, з позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач звільнена від їх сплати, а також в сумі 768,40 грн. з вимог про розірвання шлюбу, сплату якого було відстрочено до ухвалення судового рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 258-273, 351 355, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області /актовий запис №05/,розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаюча по АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 грудня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 у доход держави судовий збір у розмірі 1536 /одна тисяча п`ятсот тридцять шість/ грн. 80 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 18 лютого 2020 року.

Суддя: