ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/519/20 Справа № 2-31/11 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Півень Сергія Володимировича, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит в особі Криворізької філії, -

В С Т А Н О В И Л А:

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Півень С.В.(а.с.1-2).

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05 серпня 2019 року, відмову начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Півень С.В. у знятті арешту з майна ОСОБА_1 визнано незаконною. Зобов`язано відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зняти арешт та заборону відчуження із належного ОСОБА_1 майна та виключити в реєстрі заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження № 9924790, а також скасувати арешт коштів в банківських установах (направити відповідну постанову про скасування постанови та про арешт коштів до банківських установ) (а.с.32-35,60).

Не погодившись з такою ухвалою суду, Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати (а.с.44-47).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.06.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Соловей О.В. у даному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження щодо належного ОСОБА_1 всього майна.

Відповідно зазначеної постанови зареєстровано обтяження N99924790 в реєстрі обтяжень нерухомого майна (а.с.8).

Крім цього, вказаною постановою накладено арешт на кошти ОСОБА_2 в банківських установах.

17 лютого 2016 року ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області виконавчий лист, виданий 19 лютого 2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області по цивільній справі № 2/180/6/2013 за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ТОВ «Система Інвест» про стягнення шкоди, завданої порушенням зобов`язань за кредитним договором № 188/07 МК від 30.08.2007 року та договорів поруки та договорами поруки відносно боржника ОСОБА_1 визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с.11).

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що діючим на час виконання вищевказаного судового рішення, а також діючого на цей час, Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі скасування або визнання нечинним рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ виконавче провадження підлягає закінченню із зняттям накладеного на майно боржника арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. А тому достатні підстави для визнання дій начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Півень С.В. незаконними та зобов`язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зняти арешт з майна ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Пунктом 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не піддягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в разі скасування або визнання нечинним рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ виконавче провадження підлягає закінченню із зняттям накладеного на майно боржника арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги, що судом не досліджувалися довідка сформована з АСВП ВП спецрозділ, де зазначено, що виконавче провадження ВП №47651862 завершено до моменту прийняття Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ухвали від 17 лютого 2016 року по цивільній справі №2/180/6/2013. А також зазначено, що норми Закону України Про виконавче провадження діють з 05.10.2016, оскільки того ж дня набрав чинності Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 (№1404-VIII), колегія суддів не приймає до уваги, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Як вбачається з довідки, сформованої з АСВП ВП спецрозділ, 03 листопада 2015 року повернуто ВД стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку з відсутністю у боржника майна. 04 листопада 2016 року стягувач повторно звернувся до виконавчої служби з ВД, який повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, у зв`язку з відсутністю у боржника майна (а.с.26-29).

Частиною 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, визначені підстави закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий документ повернуто з підстав відсутності у боржника майна, а провадження на час ухвалення рішення Марганецьким міським судом Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року по цивільній справі №2/180/6/2013 не було закінчено, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було всебічно досліджено обставини справи, правовідносини, що склалися між сторонами та їм надана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням власних коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, але не спростовує висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: