РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд визнати за ним право власності на 1/6 частину крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,7 м.кв., в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинивши право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину даної крамниці.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,7 м.кв.

Позивач є сином померлого ОСОБА_3 та окрім нього спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є також його брат відповідач у справі ОСОБА_2 (син померлого) та його мати ОСОБА_4 (вдова померлого), яка заявою, поданою до нотаріуса відмовилась від прийняття спадщини на користь останнього.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 06.07.2017 року по справі № 335/11738/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, яке набрало законної сили, визнано крамницю продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,7 м.кв., спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,7 кв.м., припинивши право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку цієї крамниці.

Позивач звертає увагу, що при розгляді справи Апеляційним судом Запорізької області було встановлено, що за життя ОСОБА_3 надав всі необхідні документи для оформлення права власності на крамницю продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, загальною площею 239,7 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 , але рішення № 44/15 Запорізькою міською радою про оформлення права власності за ОСОБА_3 було прийнято 30.11.2012 року, тобто вже після його смерті.

На підставі вказаного рішення суду, право власності матері позивача ОСОБА_4 , на 1/2 частину крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2 по АДРЕСА_1 , було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 25.07.2017 року № 92753169.

04.04.2013 року, позивач звертався до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак нотаріусом було встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказану нежитлову будівлю було зареєстровано за ОСОБА_3 05.01.2013 року на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради 13.12.2012 року, тобто після його смерті.

Після отримання копії рішення суду, позивач знову звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину крамниці. Проте, 04.08.2017 року приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зважаючи на те, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна виникло після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

За викладеного позивач не може оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку, що власне і змусило його звернутися за захистом порушеного права до суду.

Ухвалою суду від 13.11.2019 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду 19.12.2019 року, підготовче судове засідання по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Сторони, будучи належним чином викликаними, у судове засідання не з`явилися. На разі, подали до суду заяви, якими позивач позов підтримав, а відповідач - визнав, та просять провести судовий розгляд у їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За викладеного суд ухвалює провести судове засідання без участі сторін, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 211 ЦПК України та не здійснювати у відповідності до положень частини першої статті 247 цього Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 ЦПК України.

Вирішуючи по суті даний спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України не підлягають, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом ДРАЦС РС Запорізького міського управління юстиції 26.11.2012 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Запоріжжі помер ОСОБА_3 у віці 76 років, про що складено відповідний актовий запис за № 6658.

Після померлого ОСОБА_3 , який мешкав за адресою АДРЕСА_1 , відкрилася спадщина, у зв`язку з чим, 27.11.2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. відкрита спадкова справа за № 28/2012.

Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорзького міського управління юстиції від 30.06.2012 року Чепкової О.В., позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 на 1/3 частку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки з поданих документів було встановлено, що право власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_3 було зареєстровано 05.01.2013 року, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4, виданим виконавчим комітетом Запорізької міської ради 13.12.2012 року, тобто після його смерті.

Згідно рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 06.07.2017 року, ухваленого по справі № 335/11738/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, яке набрало законної сили, вбачається визнання крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,7 м.кв., спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Рішенням суду визнано за ОСОБА_4 право власності в тому числі і на 1/2 частку крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,7 кв.м., припинивши право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку цієї крамниці.

Вказаним рішенням суду було встановлено, що за життя ОСОБА_3 надав всі необхідні документи для оформлення права власності на крамницю продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, загальною площею 239,7 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 , але рішення № 44/15 Запорізькою міською радою про оформлення права власності за ОСОБА_3 було прийнято 30.11.2012 року, тобто вже після його смерті.

Таким чином, Ѕ частка крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,7 кв.м. відноситься до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 , згідно із вимогами ст. 1218 ЦК України, відповідно до якої - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності від 25.07.2017 року № 92753169, вбачається, що на підставі вищевказаного рішення суду, право власності матері позивача ОСОБА_4 , на 1/2 частину крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2 по АДРЕСА_1 , було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно із вимогами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При чому відповідно до ч. 2 ст. 1223СК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так, за змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З копій наявних у матеріалах спадкової справи документів встановлено, що заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , подали сини спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_2 має право на 2/3 частки спадкового майна в зв`язку відмовою від спадщини дружини спадкодавця ОСОБА_3 на його користь, а ОСОБА_1 має право на 1/3 частку спадкового майна. Факт родинних стосунків нотаріусом було перевірено.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У відповідності до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі викладеного, з урахуванням відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку про те, що звернення позивача по справі ОСОБА_1 як спадкоємця за законом, який прийняв спадщину після смерті свого батька, здійснено у спосіб, передбачений законом, а тому порушене право позивача на реалізацію своїх спадкових прав підлягає судовому захисту.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ; враховуючи, що позивач позбавлений у позасудовому порядку реалізувати своє право на оформлення спадщини, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання за ним в порядку спадкування права на 1/6 частину крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,7 м.кв., в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинивши при цьому право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину даної крамниці.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із необхідності застосування виняткового способу захисту інтересів позивача, як спадкоємця, з урахуванням існуючих перешкод для оформлення ним спадкових прав у нотаріальному порядку, та відсутності при цьому порушень прав, свобод та інтересів інших осіб.

Щодо стягнення з відповідача по справі ОСОБА_2 на користь позивача судових витрат у вигляді сплаченого ним судового збору при поданні позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить диспозитивність, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем в поданій до суду позовній заяві не зазначено про стягнення з відповідача на його користь судових витрат у виді сплаченого ним судового збору.

З огляду на викладене, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, судом не здійснюється розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, що становить 1 590,67 грн.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77-82, 141, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину крамниці продовольчих та непродовольчих товарів літ. О-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 239,7 м.кв., в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинивши право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину даної крамниці.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повні відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя В.О. Макаров