ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року

м. Черкаси

Справа № 703/4426/19
Провадження № 22-ц/821/1734/20
категорія: 305020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Єльцова В. О., Нерушак Л. В.,

секретаря: Анкудінова О. І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Смілянське комунальне підприємство «Комунальник»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Смілянського комунального підприємства «Комунальник» про зобов`язання привести частину належної земельної ділянки в попередній стан, у складі: головуючої судді Опалинської О. П., повний текст рішення виготовлений 01 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом вищезазначеного змісту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 вересня 2018 року ним, біля його будинковолодіння в АДРЕСА_1 , виявлено вириту, зі сторони АДРЕСА_1 за допомогою тракторної техніки траншею, яка в подальшому після дощу спрямувала потік води з вул. мікрорайону Загребля, під фундамент його приватного будинку, що будується.

30 вересня 2018 року позивач звернувся до Смілянського відділу поліції ГКНП в Черкаській області. За даним фактом слідчим відділом Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області 13 листопада 2018 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002068 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна).

В ході слідства з пояснень начальника дільниці СКП «Комунальник» ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 встановлено, що у серпні 2018 року СКП «Комунальник» проводилися роботи по грейдеруванню дороги по вул. Гастело в м. Сміла Черкаської області для здійснення водовідведення води під час дощів і в ході даних робіт було зроблено водовідведення в яр до будинковолодіння позивача по АДРЕСА_1 .

25 травня 2019 року кримінальне провадження № 0002068 відносно СКП Комунальник» закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

22 листопада 2018 року та 18 лютого 2019 року він надіслав у виконавчий комітет Смілянської міської ради скарги, в яких пропонував СКП Комунальник» добровільно загорнути канаву, проте вони відмовились в добровільному порядку врегулювати спір.

За приведених обставин, позивач просив суд зобов`язати СКП «Комунальник» привести частину належної позивачу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 зі сторони АДРЕСА_1 в попередній стан, загорнувши канаву.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Смілянського комунального підприємства «Комунальник» про зобов`язання привести частину належної земельної ділянки в попередній стан відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано суду доказів про те, що він є власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на предмет того, що саме СКП «Комунальник» при здійсненні грейдерування доріг по АДРЕСА_1 було пошкоджено паркан будинковолодіння позивача від виритої трактором траншеї, що спрямувало потік води до нього.

Враховуючи положення норм закону, та на підставі аналізу зібраних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Крім того, судом не прийнято як належний та допустимий доказ акт від 01 серпня 2020 року з підстав невідповідності його вимогам законодавства, а також того, що він складений пізніше зазначеної дати на яку посилається відповідач.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 25 вересня 2020 року, ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування їх судом першої інстанції, а також порушення норм процесуального права, порушив питання про його скасування.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв як належний доказ акт сусідів, вказавши лише, що він не відповідає вимогам законодавства, без посилання на відповідні норми.

Вважає, що даний акт має всі реквізити і має бути прийнятий як належний доказ.

Крім того, зазначає, що під час досудового розслідування було встановлено, що у серпні 2018 року СКП «Комунальник» проводилися роботи по грейдеруванню дороги по вул. Гастело в м. Сміла для здійснення водовідведення під час дощів. Вказане також було підтверджено показами свідків допитаних в суді першої інстанції.

Вказав, що постановою Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 25 травня 2019 року було закрито кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення через недостатній розмір заподіяної шкоди.

При цьому, у вказаній постанові слідчого встановлено і конкретизовано, що в діях якої особи відсутній склад кримінального правопорушення, а саме СКП «Комунальник» та вказано, яка саме ознака кримінального правопорушення та їх елементи відсутня в діях СКП «Комунальник» в даному випадку.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, що посилання в оскаржуваному рішенні на відсутність доказів належності йому земельної ділянки, є невмотивованим, оскільки поданий ним позов до суду першої інстанції був залишений без руху ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 листопада 2019 року з підстав недоплати судового збору, відсутності повного найменування сторін, відсутності відомостей вжиття заходів досудового врегулювання спору, забезпечення доказів, або позову, які не можуть бути подані з позовною заявою. Однак, судом не вказано про необхідність подання доказів належності майна, про яке він зазначав у позовній заяві. Тому, враховуючи необізнаність із законодавством та відсутність у приведеній ухвалі зазначення необхідності подачі документів про право власності, ним дані документи і не були подані.

Переконаний, що суд першої інстанції не проаналізував належним чином зміст позовної заяви та його пояснень. При цьому, також зазначив, що в рішенні суду відсутня аргументація неприйняття доказів.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року справу призначено до розгляду на 28 жовтня 2020 року на 08:30 год. з повідомленням учасників справи про дату, час та місце її розгляду. Відкладено розглядом на 18 листопада 2020 року на 10:30 год.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що постановою ГУНП в Черкаській області від 25 травня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України відносно СКП «Комунальник» закрито у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України (а. с. 5-6).

В даній постанові встановлено, що будучи допитаний в якості свідка начальник дільниці СКП «Комунальник» ОСОБА_2 , повідомив, що у серпні 2018 року проводилися роботи по грейдеруванню дороги по вул. Гастело в м. Сміла Черкаської області для здійснення водовідведення води під час дощів.

22 листопада 2018 року ОСОБА_1 скеровувалася на ім`я міського голови м. Сміла Цибка В. С. скарга щодо улаштуванної присадибної ділянки по АДРЕСА_1 (а. с. 7-8).

Згідно відповіді на вказане звернення, підписаної заступником міського голови ОСОБА_4 та датованої 15 січня 2019 року вбачається, що в результаті попереднього обстеження було зазначено порушення п. 12.3.8. Правил благоустрою території міста, але несприятливі погодні умови не дали виявити всіх недоліків, висвітлених у зверненні.

Тому за результатами останнього обстеження було прийнято колегіальне рішення, що з настанням сприятливих умов буде проведено повторне комісійне обстеження з залученням представників архітектури, відділу надзвичайних ситуацій та СКП «Комунальник» (а. с. 10).

18 лютого 2019 року позивачем, скеровувалася на ім`я секретаря міської ради м. Сміла, заява про обстеження присадибної ділянки по АДРЕСА_1 , відшкодування збитків та відновлення порушення чинного законодавства (а. с. 9).

Згідно відповіді від 12.03.2019 № Ч-43/02-03-2 на вказане звернення, підписаної заступником міського голови Черненко О. Ф. вбачається, що в результаті проведеного обстеження встановлено, що роботи пов`язані з риттям канави, які б могли спричинити руйнацію огорожі помешкання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , в м. Сміла управління житлово-комунального господарства не погоджувало і такі роботи Смілянським комунальним підприємством «Комунальник» не проводилися (а. с. 11).

Відповідно до акту від 01 серпня 2020 року, складеного сусідами ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , та завіреного головою квартального комітету, в серпні 2018 року працівниками СКП «Комунальник» проводилося грейдерування вул. Гастело в м. Сміла Черкаської області та зроблено водовідведення з дороги в яр до будинку АДРЕСА_1 .

Під час цих робіт було пошкоджено паркан, що огороджував дане будинковолодіння з АДРЕСА_1 та екскаватором вирито траншею в бік будинку. Пізніше, після дощу, цією траншеєю вода з вулиці текла прямо на подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_1 (а. с. 53).

Із повідомлення від 05 серпня 2020 року № 241/01-06 СКП «Комунальник» даного на адвокатський запит та дорожнього листа вантажного автомобіля № 7 від 09.08.2018 вбачається, що в серпні, а саме 09 серпня 2018 року підприємство СКП «Комунальник» проводило заходи по грейдеруванню доріг по вул. Миколи Зернова. На даних заходах був заподіяний один тракторний засіб автогрейдер марки ДЗ-99 д.н.з. НОМЕР_1 . Машиністом на автогрейдері на той час працював ОСОБА_7 (а. с. 50).

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Звертаючись з позовом про зобов`язання відповідача привести частину земельної ділянки в попередній стан, ОСОБА_1 вказував, що ним виявлено траншею біля його будинковолодіння, при цьому її виникнення позивач пов`язує з роботами, які проводило СКП «Комунальник». При цьому, пославшись на ст. ст. 386, 391 ЦК України, які регламентують захист права власності.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном.

З викладеного слідує те, що особа, звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, повинна довести належність їй даного об`єкту майнового права, привести вмотивовані обставини які його порушують та вказати на суб`єкт такого порушення обґрунтувавши обставини належними, допустимими та достовірними доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас, апеляційний суд враховує, що подання доказів визначено ст. 83 ЦПК України, так сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Зокрема, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано, причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. При цьому, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Колегія суддів констатує, що звертаючись з приведеним позовом ОСОБА_1 не надав доказів наявності у нього майнових прав відносно земельної ділянки, яку він просив привести у попередній стан СКП «Комунальник» заявляючи до нього позовні вимоги. Водночас, матеріали справи не містять відомостей про власника будинковолодіння по АДРЕСА_1 , зокрема, і в стадії будівництва.

Беручи до уваги зібрані у справі докази та перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги колегія також зазначає наступне.

За наявної в матеріалах справи доказової бази суд позбавлений можливості перевірити обставини на які посилається позивач. Зокрема, наряду з приведеним вище, відсутні дані про те, що саме відповідач здійснював грейдерування доріг по АДРЕСА_1 зі сторони вулиці Гастело, що стало підставою пошкодження паркану на яке вказує позивач не наводячи доказів та розміру такого пошкодження.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неналежності та недопустимості як доказу, акту від 01 серпня 2020 року, з тих підстав, що він складений через 1 рік і 10 місяців від дати події на яку посилається позивач. Тоді як акт є документом, що складається групою осіб або спеціально уповноваженою особою для засвідчення встановлених нею фактів, при чому дата і місце складання документа, проставлені в акті, мають збігатися з датою та місцем заактованої події.

В силу ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У сою чергу, відповідності до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач не надав суду будь-яких належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували обставини, викладені у позовній заяві.

Водночас колегія суддів констатує, що позивачем не заявлялися клопотання про витребування судом доказів обґрунтоване неможливістю їх самостійного подання.

За приведених норм, безпідставним є посилання скаржника, викладене в апеляційній скарзі, на те, що судом не було вказано про необхідність подання доказів належності майна та не роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, оскільки права ОСОБА_1 в судовому засіданні були роз`яснені, що вбачається з протоколу судового засідання. Крім того, позивач з 05.03.2020 користувався правничою допомогою, що стверджується ордером адвоката Демяненка О. А., та подавав суду докази надані на його запит та сформовані під час судового розгляду, зокрема і акт від 01.08.2020, які були прийняті та оцінені судом (а.с. 33).

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В аспекті вищенаведених норм процесуального права, враховуючи зміст та доводи поданої апеляційної скарги, яка по своїй суті частково дублює позовну заяву і фактично зводиться до переоцінки доказів та незгоди її автора з висновками суду першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність в її аргументах мотивів які б слугували підставами для скасування рішення, з підстав наведених у ст. 376 ЦПК України, оскаржуваного судового рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем позовних вимог, на думку колегії суддів, є вірними та такими, що відповідають правовим нормам. В свою чергу у колегії суддів відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 серпня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та на умовах передбачених ЦПК України.

Текст судового рішення складено 18 листопада 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді В. О. Єльцов

Л. В. Нерушак