Справа №173/1007/20
Провадження №2/173/561/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

За участю : позивача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Єрохіна О.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,-

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері до відповідача ОСОБА_2

28.08.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2020 відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 06.10.2020 року.

06.10.2020 року справа не розглядалась в зв`язку з хворобою судді. Справа призначене до розгляду на 16.11.2020 року

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

У судовому засіданні 16.11.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі 2500.00 грн., щомісячно з дати подачі позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є матір`ю відповідача та ще двох дітей: ОСОБА_3 , 1980 року народження і ОСОБА_4 , 1987 року народження.

Донька ОСОБА_5 проживає окремо від неї та є багатодітною матір`ю і надає їй допомогу по мірі можливості, навідує її. Син ОСОБА_6 засуджений в 2013 році до позбавлення волі на строк 11 років, допомогу їй не надає.

Відповідач проживає окремо від неї, є фізичною особою підприємцем, займається перевезенням вантажів. Їй відомо, що його дохід складає близько 30 000.00 грн. на місяць. На сьогоднішній день він проживає сам, дітей не має. Тому вона вважає, що його доходу достатньо для надання їй матеріальної допомоги.

З 2010 року вона є пенсіонером за віком. Станом на день звернення до суду отримує пенсію в розмірі 2204.77 грн., інші джерела відсутні. Вона є самотньою жінкою похилого віку, чоловіка чи іншої близької людини у неї немає, проживає одна, фактично пенсія, яку вона отримує витрачається на оплату комунальних послуг та на ліки. Сума, що залишається є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімуму і її ледь вистачає на харчування, побутовими предметами першої необхідності вона забезпечити себе не може.

Крім того в останній раз, коли вона зверталась до сина за допомогою, син грубо штурхонув її через що вона впала на землю та отримала перелом руки. Після чого стало зрозумілим, що відповідач матеріальну допомогу їй не надасть, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що вона перенесла три операції, тому потребує періодичного лікування та постійного вживання ліків з метою підтримання стану свого здоров`я. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Ті продукти, які він привозив, привозив для того., щоб вона напекла йому пасок. При цьому вона докладала ще й свої продукти для випічки. Син паски забрав, а їй нічого не залишилось. ОСОБА_7 син привозив для того, щоб вона варила кашу собакам. Особисто їй ніяких продуктів син не давав. Крім того її помешкання потребує ремонтних робіт. Її син обіцяв їй здійснити ці роботи, але так ніякого і не зробив. В результаті чого вона позбавлена можливості користуватись водою, каналізацією. Для того, щоб найняти робітників для проведення цих робіт потрібні гроші, а вона їх немає. Вона оплачує комунальні послуги за дві квартири, одна з яких належить відповідачеві. Вона просила видати їй довіреність на продаж цієї квартири, але відповідач це зробити відмовляється. Сам комунальні послуги не оплачує. В свою чергу вона завжди надавала посильну матеріальну допомогу сину. Тому просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог за позовною заявою заперечував посилаючись на те, що позивачка має самостійний дохід у вигляді пенсії. Його довіритель в добровільному порядку надає допомогу матері. зазначений позивачкою дохід, який ніби - то отримує його довіритель, нічим не підтверджений та спростовується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків. Крім того його довіритель має на утриманні повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

На даний час позивачка досягла пенсійного віку та є непрацездатною особою.

Відповідно до наданої довідки позивач отримує пенсію за віком в сумі 2204 грн., 77 коп..

Позивачка зазначає, що отримуваної нею пенсії недостатньо для задоволення її необхідних потреб, оскільки після оплати комунальних послуг, в тому числі і за квартиру відповідача, коштів що залишаються, ледве вистачає на купівлю продуктів харчування. Купити будь-які інші речі першої необхідності вона позбавлена можливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України - Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України - Повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що позивачка є непрацездатною особою за віком. Отримує пенсію в незначному розмірі, яка не набагато перевищує прожитковий мінімум. Позивачкою також надані медичні документи про проходження нею лікування та проведення хірургічної операції, але вони датовані 1999 роком та 2012 роком. Доказів того, що позивачка проходила лікування протягом останніх років суду не надано, але враховуючи попередні захворювання та вік позивачки, суд вважає, що позивачка все ж потребує лікування. В свою чергу доказів про те, які медичні препарати позивачці рекомендовані, про їх вартість суду не надала.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги від своїх дітей.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки суд враховує наступне.

Як вже зазначалось вище позивач не обґрунтувала потребу у стягненні з відповідача аліментів саме у визначеному нею розмірі. Доказів про вартість ліків, які рекомендовані позивачеві та про їх придбання не надала. Позивачем надані довідки про оплату комунальних послуг двох житлових приміщень. Але доказів, за ким зареєстроване право власності на дані житлові приміщення не надала. Проте, якщо позивач є власником цих двох житлових приміщень, то має можливість розпорядитись своїм майном та отримати відповідний матеріальний прибуток. Якщо ж власником однієї з квартир є відповідач, то позивачка не зобов`язана сплачувати за неї комунальні послуги, оскільки даний обов`язок покладається на власника житлового приміщення та членів його сім`ї.

Крім того з наданих суду копій свідоцтв про народження встановлено, що позивач є матір`ю трьох дітей, а не одного відповідача. Тому у випадку потреби у матеріальній допомозі повинна ставити вимоги про надання такої допомоги до всіх дітей. а не одного з них, навіть найбільш матеріально забезпеченого.

Норми Сімейного кодексу України не передбачають стягнення аліментів з дітей на утримання батьків залежно від їх матеріального становища. Відповідно чи є донька позивачки багатодітною, чи відбуває інший син позивачки покарання за вчинення злочину, дані обставини не впливають на їх обов`язок утримувати матір. А якщо інші діти добровільно надають матеріальну допомогу матері, позивачці за справою, то отримувана нею пенсія не є єдиним її прибутком.

Також судом враховується наявність на утриманні відповідача повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, та обов`язок всіх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог частково, та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в твердій грошовій сумі 1000.00 (одна) тисяча гривень. Стягнення аліментів в даній сумі з врахуванням можливості отримання позивачкою матеріального утримання від інших дітей, отримуваного нею прибутку, та наявного на праві власності майна на думку суду буде необхідним та достатнім для задоволення необхідних потреб позивачки і відповідатиме принципу розумності та справедливості.

Добровільне надання відповідачем матеріального утримання позивачці не позбавляє позивачку права вимагати стягнення аліментів за рішенням суду, оскільки таке право законодавчо закріплене за позивачкою.

Також судом не враховуються посилання позивача про те, що в результаті неправомірних дій відповідача їй були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді перелому руки. Так як наявність даної травми хоч і підтверджена медичною довідкою, але доказів того, що дані ушкодження виникли в результаті неправомірних дій саме відповідача, суду не надано.

Позивачкою позов поданий до суду 22.06.2020 рок, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання позивачки саме з цієї дати, оскільки відповідачем не надано доказів про надання позивачці матеріального утримання за попередній період.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840.80 грн.

На основі ст. 199, 200, 201, СК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 1000.00 (одна тисяча) грн., щомісячно, починаючи стягнення з 22.06.2020 року і до зміни матеріального становища або стану здоров`я матері або платника аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави в сумі 840.80 грн.

Рішення в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19.11.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 20.11.2020 року

Рішення набрало законної сили: 22.12.2020 року.