Справа № 296/2179/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Шалоти К.В., за участю секретаря судового засідання Сингаївської Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1.1. 16.03.2020 Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі також позивач) звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до ОСОБА_1 (далі також відповідач), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 12.03.2008 у розмірі 75212 грн 45 коп.

1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 12.03.2008 між сторонами було укладено договір про отримання банківських послуг, шляхом підписання заяви, за умовами якого відповідач отримала кошти, однак умов договору щодо повернення позичених коштів належним чином не виконала, в результаті чого станом на 29.02.2020 утворилася заборгованість у розмірі 75212 грн 45 коп.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 03.04.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/2179/20, призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

2.2. 30.04.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що повністю погасила заборгованість по кредитній карті ще в 2014 році, вказувала, що подані позивачем Умови та Правила не були додатками до підписаної нею анкети-заявки, а також вказувала на пропуск позивачем строку позовної давності, у зв`язку з чим просила у задоволенні позову відмовити (а.с. 46-49).

2.3. 02.06.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача, в якій заперечував проти посилань відповідача на погашення нею заборгованості у 2014 році, зазначав, що Тарифи вказані в пам`ятці клієнта існували в єдиному примірнику, які отримав відповідач разом з кредитною картою у спеціальному конверті; вказував, що відповідач підписанням анкети-заяви банку приєднався до умов та Правил надання банківських послуг, які разом є договором про надання банківських послуг не залежно від наявності його підпису в Умовах; посилався на активне використання відповідачем кредитного рахунку у 2008 році та не спростованість відповідачем наданих позивачем розрахунків заборгованості, а також вказував, що Умовами договору строк позовної давності збільшено до 50 років, а тому, на думку представника банку, позивачем дотримано строку позовної давності при зверненні до суду (а.с.58-66).

2.4. Представник позивача в судове засідання не прибув, разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 41).

2.5. 29.10.2020 відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності; позовні вимоги не визнав та підтримав заперечення викладені у відзиві на позов (а.с. 158).

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", що стверджується витягом із статуту, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 34-37).

3.2. 12.03.2008 відповідач підписала анкету-заяву щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та оформлення кредитної картки № НОМЕР_1 з кредитним лімітом у розмірі 7 тис. грн зі сплатою базової процентної ставки за кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, що стверджується копією заяви (а.с. 20).

3.3. В подальшому умови кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача змінювалися, а саме зменшення кредитного ліміту з 7 тис. грн 17.03.2008 до 0 грн. 08.02.2013, що стверджується довідкою банку (а.с. 18).

3.4. 03.03.2008 на ім`я відповідача банком оформлено кредитну картку НОМЕР_2 , строком дії до 03/11, що стверджується довідкою банку (а.с. 19).

3.5. 19.08.2014 відповідач підписала анкету-заяву щодо надання банківських послуг Приватбанк, із зазначенням своїх персональних даних та вказівкою про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку (а.с.70).

3.6. Відповідно до розрахунку позивача вбачається, що станом на 29.02.2020 за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 75212 грн 45 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 220 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 66172 грн 81 коп.; нарахована пеня 5000 грн; заборгованість по штрафу (фіксована частина) 250 грн; заборгованість по штрафу (процентна складова) 3569 грн 64 коп. (а.с. 5-11).

IV. ЦИВІЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО УКРАЇНИ

4.1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

4.2. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

4.3. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

4.4. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

4.5. Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

4.6. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

4.7. Статтями 610 та 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, що включає у себе його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

4.8. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

4.9. Частиною першої статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

4.10. Положеннями частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

(і) Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту

5.1. З матеріалів справи вбачається, що в анкеті-заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.03.2008 міститься зазначення відомостей про оформлення відповідачу кредитної картки № НОМЕР_1 з кредитним лімітом у розмірі 7 тис. грн зі сплатою базової процентної ставки за кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості (тобто 36 % на рік).

5.2. Оскільки анкета-заява підписана відповідачем, то договір банківського кредиту є узгодженим сторонами на умовах, викладених у відповідній анкеті-заявці.

5.3. Банк надав довідку про надання відповідачу на підставі укладеного договору кредитної картки №359636, відкритої 03.03.2008, терміном дії 03/11. Відомостей про переоформлення відповідачем кредитної картки на новий строк позивачем не надано.

5.4. Із даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду - 16.03.2020 шляхом направлення позовної заяви на адресу суду поштовим відправленням та просив стягнути з відповідачки, зокрема, заборгованість за тілом кредиту у сумі 220 грн.

5.5. Разом з тим, у поданому відзиві на позов, відповідач вказувала про пропуск банком строку звернення до суду та просила застосувати строки позовної давності.

5.6. У постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України).

5.7. До позовної заяви долучені Умови і правила надання банківських послуг та додатково Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відомості про внесення змін в Тарифи по кредитній картці, які не підписані відповідачем (а.с. 71-111).

5.8. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про збільшення строку позовної давності до 50 років на підставі Умов та правил в ПриватБанку, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови і правила розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 12.03.2008, тому вони не можуть братися до уваги як складова частина укладеного між сторонами договору банківського кредиту.

5.9. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

5.10. Враховуючи, що строк, до якого мало бути виконано зобов`язання щодо повернення отриманих грошових коштів закінчився у квітні 2011 року, тобто, після закінчення строку дії кредитної картки, однак позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту лише 16.03.2020, тобто майже через 9 років після закінчення строку дії кредитної картки, суд дійшов висновку, що позивач звернувся із позовом поза межами позовної давності, у зв`язку з чим у задоволенні позову частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту слід відмовити за пропуском строків позовної давності.

(іі) Щодо вимог до позичальника про стягнення заборгованості за відсотками

5.11. У поданому позові банк також просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 66172 грн 81 коп.

5.12. Із анкети-заяви від 12.03.2008, підписаної відповідачем вбачається, що на кредитну карту «Універсальна» встановлено базову проценту ставку у розмірі 2,5%, тобто 30% річних.

5.13. Оскільки анкета-заява підписана відповідачем, то договір банківського кредиту в частині встановленої процентної ставки за користування кредитом є узгодженим сторонами на умовах, викладених у відповідній анкеті-заявці.

5.14. Разом з тим, у поданому відзиві на позов, відповідач вказувала про пропуск банком строку звернення до суду та просила застосувати строки позовної давності.

5.15. Враховуючи, що строк, до якого мало бути виконано зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом закінчився у квітні 2011 року, однак позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 17.03.2008 по 31.03.2011 лише 16.03.2020, тобто майже через 9 років після закінчення строку дії кредитної картки 31.03.2011, суд дійшов висновку, що позивач звернувся із позовом поза межами позовної давності, у зв`язку з чим у задоволенні вказаної частини позовних вимог слід відмовити.

5.16. Щодо вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом за період з 01.04.2011 по 29.02.2020 слід зазначити, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України.

5.17. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

5.18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу строку кредитування у позивача відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких процентів є необґрунтованими, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин.

5.19. Враховуючи, що строк дії кредитування обмежений терміном дії виданої банком кредитної картки, що закінчився 31.03.2011, однак проценти за користування кредитом нараховані банком за період 01.04.2011 по 29.02.2020, тобто поза строком дії кредитного договору, а тому суд дійшов висновку, що нарахування банком процентів за користування кредитом за вказаний період є протиправним, а тому у задоволенні цієї частини позову слід відмовити за необґрунтованістю.

(ііі) Щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафів

5.20. У анкеті-заяві від 12.03.2008, підписаній відповідачем, зазначено, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, у зв`язку із чим, зокрема, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

5.21. Разом з тим, вказана анкета-заявка від 12.03.2008 не містить зазначення конкретних строків виконання позичальником платежів за будь-яким із грошових зобов`язань за договором.

5.22. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі строк виконання зобов`язань за договором, розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання батьківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору.

5.23. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання батьківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 12.03.2008 та від 19.08.2014, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

5.24. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

5.25. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

5.26. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», відсутність зазначення термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, а також домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил надання батьківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за штрафами та пенею слід відмовити за необґрунтованістю.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

Акціонерне товариство

комерційний банк «ПриватБанк»

місцезнаходження за адресою:

01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д,

адреса для листоування:

49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50

Відповідач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_3

Суддя К. В. Шалота