16.11.2020 Суддя Попова В. О.
Справа № 644/8841/20
Провадження № 2/644/2482/20
У Х В А Л А

16 листопада 2020 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Попова В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в :

12 листопада 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» заборгованість по заробітній платі у розмірі за період з лютого по серпень 2020 року у розмірі 28 186 грн. 52 коп.; вихідну допомогу у розмірі 19 015 грн. 20 коп.; компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2 167 грн. 70 коп.; середній заробіток за час затримки виплати належних їй при звільненні сум, починаючи з 31.08.2020 і закінчуючи датою винесення рішення.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме:

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем, крім стягнення заборгованості по заробітній платі, заявлена вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З цього приводу суд зазначає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/4518/16; провадження 12-301гс18 від 30 січня 2019 року.

Таким чином за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно сплатити судовий збір.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року становить 2 102 гривні.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за затримку розрахункубез зазначення самої суми в грошевому еквіваленті.

Таким чином, у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачу необхідно конкретизувати зміст позовних вимог, та визначити суму середнього заробітку за затримку розрахунку, яку необхідно стягнути з відповідача, оскільки це є виключним правом позивача й не може бути поставлено на розсуд суду.

Виходячи з визначеної позивачем суми середнього заробітку за затримку розрахунку, яку необхідно стягнути з відповідача, позивачу необхідно сплатити судовий збір за цю вимогу в розмірі 1 відсотку, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи ( вимога п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

В порушення вимог ст. 175 ЦПК України, не зазначено щодо наявності у позивача або інших осіб оригіналів письмових або електронних доказів, які додані до заяви.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Але, в порушення цієї вимоги до матеріалів справи не додано доказів і підтвердження нарахованої, але не виплаченої вихідної допомоги та компенсації за відпустку, які позивач просить стягнути з відповідача .

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175,177,182, 185 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні- залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення встановлених судом недоліків позовної заяви, а саме: надати позовну заяву (та її копію для відповідача), конкретизувавши зміст позовних вимог з зазначенням суми середнього заробітку за затримку розрахунку, яку необхідно стягнути з відповідача; сплатити судовий збір; вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; зазначити про наявність оригіналів письмових доказів, копії яких надано суду; надати суду докази в підтвердження нарахованої але не виплаченої заборгованості за не виплачену вихідну допомогу та компенсацію за відпустку.

Встановити для усунення недоліків строк не більше 10 днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог суду у встановлений термін, позовна заява буде вважатися неподаною і повернена позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено 16.11.2020.

Суддя Попова В.О.