Постанова

Іменем України

12 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 471/427/16-ц

провадження № 61-8860св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,

відповідачі: ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року в складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Соколової В. В., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (правонаступником якого є ТзОВ «Вердикт Капітал») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та договором застави транспортного засобу від 18 квітня 2008 року, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Nissan», модель «X-TRAIL 2.0», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого згідно договору застави становила 351 000,00 грн, що на праві власності належить ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного транспортного засобу ТзОВ «Кредекс Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку. Зобов`язати ОСОБА_1 передати ТзОВ «Кредекс Фінанс» предмет застави: автомобіль марки «Nissan», модель «X-TRAIL 2.0», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також, на підставі договору поруки, укладеного між банком та ОСОБА_2 , просив стягнути з останнього на користь банку 2 000,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту та договір застави транспортного засобу. 20 квітня 2012 року між ПАТ « УкрСиббанк» та ТзОВ « Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТзОВ « Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту від 18 квітня 2008 року. Таким чином, до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з вказаних договорів, в тому числі з договору, яким забезпечено виконання зобов`язання. ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_2 уклали договір поруки, за умовами якого останній поручився за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в обсязі 2 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року позов залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив із того, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належного та допустимого розрахунку заборгованості по кредитному договору №0.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року скасовано, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Вердикт Капітал»заборгованість за кредитним зобов`язанням по договору поруки № 0-П від 16 квітня 2015 року у розмірі 2 000,00 грн.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18 квітня 2008 року звернуто стягнення на предмет застави автомобіль: Тип Т3: легковий універсал; марка: Nissan; модель: X-TRAIL 2.0; номер кузова: НОМЕР_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» з укладанням від його імені договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в Єдиному державному реєстрі Міністерства Внутрішніх Справ (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отримання дублікату), а також наданням ТзОВ «Вердикт Капітал» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Зобов`язати ОСОБА_1 передати ТзОВ «Вердикт Капітал» предмет застави автомобіль: Тип Т3: легковий універсал; марка: Nissan; модель: X-TRAIL 2.0; номер кузова: НОМЕР_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або у інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт.

Апеляційний суд виходив із того, що оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту не виконав, наявні всі підстави для звернення стягнення на заставлений автомобіль та стягнення з ОСОБА_2 , як поручителя 2 000,00 грн, в межах яких надавалась порука.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судоми норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою цього ж суду від 23 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення апеляційного суду ґрунтується на припущеннях, є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права. Натомість суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, рішення суду є законним і обґрунтованим.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що18 квітня 2008 року між АКБ « УкрСиббанк» (з 27 жовтня 2009 року перейменоване в Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ « УкрСиббанк»))та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 34 331,00 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України складало 173 371,55 грн з терміном дії договору до 20 квітня 2015 року.

У рахунок забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 18 квітня 2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір забезпечення, відповідно до якого, предметом застави є автомобіль марки «Nissan», модель «X-TRAIL 2.0», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

20 квітня 2012 року між ПАТ « УкрСиббанк» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТзОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за вказаним договором про надання споживчого кредиту за № 0 від 18 квітня 2008 року.

14 травня 2012 року сторонами було підписано акт приймання - передачі відповідно до якого, ПАТ «УкрСиббанк» відступає права вимоги за кредитами фактору (ТзОВ «Кредекс Фінанс»).

Відповідно до витягу із Додатку № 1 до договору факторингу станом на 14 травня 2012 року позичальник ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 175 357,58 грн.: за основною сумою боргу 162 591,63 грн, за відсотками 12 310,00 грн, сума нарахованих штрафів 435,46 грн.

ТзОВ «Кредекс Фінанс» 24 травня 2012 року та 30 травня 2012 року направило ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості про дострокове погашення кредитної заборгованості в сумі 175 357,57 грн протягом 14 календарних днів з дня отримання вимоги.

31 жовтня 2012 року між ТзОВ « Кредекс Фінанс» та ОСОБА_1 був підписаний договір реструктуризації, в якому був визначений порядок сплати боржником суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 149 057,58 грн.

Як убачається з довідки ТзОВ « Кредекс Фінанс» від 12 листопада 2013 року сума заборгованості на момент відступлення права вимоги складала 175 357,58 грн.

За розрахунками позивача станом на 03 листопада 2015 року заборгованість ОСОБА_1 становить 559 790,83 грн та складається з: 392 597,94 грн заборгованості по основній сумі; 114 008,18 грн заборгованості за нарахованими відсотками за користування коштами (3%); 53 184,71 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань (том 1 а.с. 27).

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про заставу» застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого зобов`язання.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною другою статті 27 Закону України «Про заставу» визначено, що застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання є позасудовим способом звернення стягнення на заставне майно.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний по суті висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 523/8653/15-ц (провадження № 61-43889св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 638/11078/15-ц (провадження № 61-13782св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2019 року у справі № 461/12019/15-ц (провадження № 61-19390св18).

Судами установлено, що ТОВ «Кредекс Фінанс», звертаючись до суду з цим позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просило стягнути заборгованість за кредитним договором, а також звернути стягнення на заставне майно шляхом продажу предмета застави банком будь-якій третій особі в рахунок погашення боргових зобов`язань боржника перед банком.

У пункті 8.2 договору 18 квітня 2008 року передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється або на підставі рішення суду або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення;

пункт 8.3 - сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку. Уразі застосування позасудових засобів звернення стягнення у випадках, зазначених в п. 8.1 договору, заставодержатель діє згідно із Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»;

пункт 8.5 - при звернення стягнення в позасудовому порядку, Банк має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави, в порядку та на умовах встановлених в Законі України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»

Отже, суди зробили помилковий висновок про наявність підстав для звернення в судовому порядку стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля будь-якій третій особі покупцю від імені власника, оскільки такий спосіб звернення стягнення сторони договору застави визначили як позасудовий, що відповідає положенням статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у зв`язку із чим ці вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про надання права підписувати договір з наданням права вчиняти всі дії необхідні для зняття з обліку автомобіля та витребування предмета застави та передання його у володіння ТОВ «Кредекс Фінанс» є похідними від вимоги про звернення стягнення на предмет застави, то зазначені позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Оскільки постанова апеляційного суду, якою задоволено позов, ухвалена з порушенням наведених норм матеріального права, її належить скасувати.

Суд першої інстанції, відмовивши в позові, правильно по суті вирішив спір, однак помилився щодо мотивів відмови, у зв`язку з чим оскаржене рішення суду в мотивувальній частині належить змінити.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 14 593,95 грн.

Таким чином, позивач має відшкодувати відповідачу судові витрати у розмірі 14 593,95 грн.

Відповідно до 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Керуючись статтями 400,412 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року скасувати.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року в мотивувальній частині змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

Стягнути з ТзОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат 14 593,95 грн.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук