Справа № 565/1287/19
Провадження № 2/565/187/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.

з участю:

- секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

- представника позивача ОСОБА_1 ,

- відповідача ОСОБА_2 ,

- представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу №565/1287/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в іноземній валюті на суму 2600 доларів США та 3% річних 4,91 доларів США.

В обґрунтування позову вказано, що до позивачки ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_2 , з проханням позичити йому 2600 (дві тисячі шістсот) доларів США для власних потреб. Враховуючи те, що це був чоловік рідної сестри позивачки, вона відповідача добре знала, на той час мала вказану суму коштів, тому погодилася позичити йому вказану суму грошей, за умови повернення при першій необхідності, зазначеної суми, але не пізніше, ніж 01.07.2019 року. ОСОБА_4 позичила вказану суму грошей відповідачу, а на підтвердження отримання й фактичної передачі грошей, відповідач власноруч 02.07.2018 року написав розписку. Написана відповідачем розписка була засвідчена та складена в присутності свідка, ОСОБА_5 в смт. Володимирець, який був присутній під час складення та підписання розписки.

Однак, станом на 23.07.2019 року відповідач свої зобов`язання, вказані в борговій розписці, у встановлені строки не виконав. Позивачка та її сестра неодноразово зверталися до відповідача та його близьких родичів з вимогою повернути гроші, однак ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобов`язання.

В судове засідання позивачка ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою, не з`явилася, уповноважила на представництво своїх інтересів представника ОСОБА_1 . Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та дала пояснення аналогічні до змісту позовної заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , позовні вимоги не визнав повністю. Визнав, що дійсно 02.07.2018 року писав розписку ОСОБА_4 про позику коштів у сумі 2600 доларів США, проте фактично гроші не отримував. Розписку писав з метою припинити тиск, зі сторони ОСОБА_4 , яка постійно казала йому, що він винен їй гроші, а також припинити моральний вплив на сина ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_4 двічі у його присутності кричала на останнього, ображаючи сина та його. Вважав, що коли напише розписку то все припиниться. До правоохоронних органів з приводу тиску зі сторони ОСОБА_4 не звертався, оскільки вважав, що це буде неефективно. Визнав, що кошти за розпискою не повертав і повертати не має наміру, оскільки фактично їх не позичав.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та пояснив, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_7 підтвердили, що кошти за розпискою ОСОБА_2 не передавав ОСОБА_4 , отже відсутні підстави для стягнення коштів з ОСОБА_2 .

Заслухавши та проаналізувавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши інші докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики з ОСОБА_2 , позивач подала копію розписки від 02.07.2018 року. З аналізу змісту цієї розписки встановлено, що відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_4 гроші у сумі 2600 доларів США, строком на 1 рік та зобов`язався їх повернути до 01.07.2019 року. Отже, усі істотні умови викладені у в оглянутій розписці дотримані та узгоджуються із ст. 1046 ЦК України, яка визначає поняття договору позики.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтвердили факт написання розписки від 02.07.2018 року ОСОБА_2 про отримання у позику від ОСОБА_4 коштів та вказали, що у їх присутності кошти не передавались. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця. На підставі викладеного суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в частині того, що ОСОБА_2 не отримував гроші від ОСОБА_4 .

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, розписка від 02.07.2018 року підтверджує укладення 02.07.2018 року договору позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_2 отримав у позику гроші у сумі 2600 доларів США та зобов`язався повернути Ващишиній до 01.07.2019 року.

Статтею 526 ЦК України установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України).

Установлено, що ОСОБА_2 своїх зобов`язань не виконав, отримані кошти ОСОБА_4 не повернув, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача у стягнення суми позики за договором від 02.07.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки за договором позики від 02.07.2018 року ОСОБА_2 зобов`язався повернути 2600 доларів США 01.07.2019 року, і станом на день подання позову 24.07.2019 року суму позики не повернув, суд визнає, що відповідач ОСОБА_2 прострочив виконання зобов`язання на суму позики у повному обсязі на 23 дні. Саме за такий період позивач просить стягнути на її користь 3 відсотки річних.

Суд також погоджується з розрахунком суми 3% річних, проведеного представником позивача, яка становить 4,91 доларів США (2600 доларів США х 23 дні х 3 :100:365 днів у році). Отже, ОСОБА_4 набула право на стягнення з ОСОБА_2 4,91 доларів США як 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за договором позики від 02.07.2018 року.

Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.01.2019 року у справі № 14-446цс18, якими передбачено можливість ухвалення рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу за договором позики від 02.07.2018 року у валюті якою здійснювалась позика, тобто у доларах США.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку, що судові витрати слід стягнути із відповідача на користь позивача у повному розмірі. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Так, на підтвердження понесених судових витрат представником позивача подано до суду квитанцію № 53 від 23.07.2019 року про сплату позивачем 768,40 грн судового збору, квитанцію № 53/КЗ від 23.07.2019 року про оплату комісії у сумі 20,00 грн за проведення платежу зі сплати судового збору, а також копію квитанції від 23.07.2019 року про оплату послуг за договором про надання правової допомоги № 33 від 23.07.2019 року на суму 600,00 грн. Дослідивши подані документи, суд визнає, що подані докази представником позивача доводять, що позивач понесла витрати у зв`язку з розглядом справи у сумі 1 388,40 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 137, 141, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення боргу з ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 2604 (дві тисячі шістсот чотири) доларів США та 91 (дев`яносто один) цент США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1 388 (одна тисяча триста вісімдесят вісім) грн 40 (сорок) коп.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_4 , фактичне місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4

Повний текст рішення складено 20 лютого 2020 року.

Головуючий суддя І.Зейкан