Справа № 583/2077/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

Головуючого-судді Плотникової Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

ОСОБА_1

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2020 р. представник позивачки подав до суду позовну заяву до відповідача про стягнення страхового відшкодування, в якій просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 7750,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 02.07.2016 мала місце ДТП, де водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в с. Куземин Охтирського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер. 04.05.2018 ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах матері загиблого - ОСОБА_1 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування для ОСОБА_1 у розмірі 7750,00 грн. (відшкодування витрат понесених на поховання) та 52200,00 грн. (відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника). 24.04.2020 ТОВ «ЮК «Відшкодування» отримало лист від МТСБУ, в якому було зазначено, що МТСБУ немає правових підстав для виплати страхового відшкодування, так як товарний чек не підтверджує понесення позивачем витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, оскільки товарний чек не належить до розрахункових документів. Позивач вважає таку відмову відповідача безпідставною та необґрунтованою, тому звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кульчицький О.С. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - МТСБУ в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, справа розглядається в порядку заочного провадження.

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.07.2016 мала місце дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в с. Куземин Охтирського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.07.2016. (а.с.40).

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.02.2018 по кримінальній справі №583/2077/20 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки та покладенням обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України. (а.с. 57-59).

Згідно вироку, ОСОБА_2 02.07.2016 близько 22.00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2103» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Центральній в с. Куземин Охтирського району, в порушення вимог пунктів 2.9, 2.3.а, 2.3.б, 11.3, 12.2, 12.4, 31.1, 31.4, 31.4.1 «в». 31.4.5 «г» Правил дорожнього руху України, перед виїздом не перевіривши і не забезпечивши технічно справний стан транспортного засобу, будучи неуважним та не стежачи за зміною дорожньої обстановки, рухаючись зі швидкістю, яка перевищує максимально допустиму в межах населеного пункту, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_3 було заподіяно численні тілесні ушкодження, які стали причиною його смерті.

Потерпілою по даній кримінальній справі є ОСОБА_1 мати загиблого ОСОБА_3 .

Вироком Апеляційного суду Сумської області від 19.07.2018 вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.02.2018 щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання скасовано у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Ухвалено новий вирок, яким визнано ОСОБА_2 винним за ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. В іншій частині вирок суду залишено без змін. (а.с.60-61).

Встановлено, що ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах матері загиблого ОСОБА_3 позивача ОСОБА_1 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 7750,00 грн. на відшкодування витрат понесених на поховання та 52200,00 грн. на відшкодування, пов`язане з втратою годувальника.

ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» отримала лист від МТСБУ від 24.04.2020 за вих. № 3.1-05/12904 про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивовану тим, що позивачем не підтверджено належними платіжними документами зазначених витрат, а товарний чек у розумінні Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 р. №13, не є належним розрахунковим документом, який може підтверджувати понесені витрати. (а.с.10-11).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на особу, яка у порушення вимог законодавства України не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону № 1961-IV. Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Таким чином, звернувшись із заявою про отримання страхового відшкодування до МТСБУ, позивач здійснив відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з можливих способів захисту свого порушеного права.

Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована.

Позивач зверталася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, проте виплата страхового відшкодування не була здійснена.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно товарного чеку від 10.07.2017 позивач ОСОБА_1 замовила та придбала у ФОП ОСОБА_4 гранітний пам`ятник вартістю 7750 грн. (а.с.12).

З матеріалів кримінальної справи №583/2077/20 вбачається, що на відшкодування матеріальної шкоди, зокрема на пам`ятник, позивач ОСОБА_1 отримала від обвинуваченого ОСОБА_2 3700 грн. (розписка ОСОБА_1 від 26.07.2017 р. а.с.34 т.1 кримінальної справи). Дана обставина не заперечувалась позивачкою ОСОБА_1 в судовому засіданні.

З врахуванням сплаченої позивачці обвинуваченим ОСОБА_2 суми 3700 грн. на відшкодування витрат, понесених на спорудження надгробного памятника, до стягнення з МТСБУ на користь позивачки підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 4050 грн.

Твердження відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, що позивачем не підтверджено документально витрати на поховання та придбання пам`ятника не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема надавати в паперовій та/або електронній формі покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший розрахунковий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

При цьому, під розрахунковим документом слід розуміти документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну (ст.2 цього Закону).

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є правомірним. Водночас, якщо форму і зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів, то форму і зміст товарного чека на сьогодні законодавчо не визначено. Таким чином, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми.

З наданого позивачкою товарного чеку від 10.07.2017 вбачається, що в ньому зазначено назву господарської одиниці ФОП ОСОБА_4 , найменування придбаного товару, його вартість, дата (день, місяць, рік) проведення розрахункової операції, підпис особи, що здійснює розрахунок, печатка фізичної особи-підприємця суб`єкта господарської діяльності. Тобто він відповідає всім вимогам для визначення його як розрахункового документа.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено понесені нею витрати на придбання пам`ятника належними доказами.

Згідно з частинами 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивачка понесла витрати на спорудження надгробного пам`ятника сину, надала страховику (МТСБУ) документи, що підтверджують такі витрати, однак страхове відшкодування їй сплачено не було, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування підлягає задоволенню частково та з МТСБУ підлягає стягненню 4050 грн., з урахуванням сплаченої позивачці обвинуваченим ОСОБА_2 суми 3700 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (52 % від 840,80 грн.) 437,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 4050 (чотири тисячі п`ятдесят) гривень.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави 437,20 (чотириста тридцять сім ) гривень 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова