РІШЕННЯ

іменем України

17 лютого 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Старобільське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

за участі представника позивача адвоката Пономаренко Н.М.,-

Встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Луганської міської ради, третя особа: Старобільське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Луганську помер його батько ОСОБА_2 , але заповіту не залишив. За життя батько позивача був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 та отримував пенсію через Старобільське об`єднане управління Пенсійного Фонду України у Луганській області, де позивачу було в усній формі повідомлено, що на момент смерті його батьком недоотримано пенсію у розмірі 51219,06 грн., на офіційний запит з цього приводу управління пенсійного фонду відповіли, що це є конфіденційною інформацією. 12 березня 2019 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька до нотаріальної контори. На підставі заяви ОСОБА_1 . Старобільською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову № 9/2019, але державним нотаріусом було надано відмову у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, мотивуючи її тим, що неможливо встановити коло спадкоємців на час відкриття спадщини та було роз`яснено право звернення до суду. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на недоотриману пенсію в розмірі 51219 грн.06 коп., що залишилась після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 11 листопада 2019 року було призначено справу до розгляду в порядку загального провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 27 листопада 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Пономаренко Н.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові.

Відповідач - Луганська міська рада про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України та ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», уповноваженого представника в судове засідання не направили, про причини неявки відомостей не надходило.

Представник третьої особи Старобільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просили розглянути справу за відсутності їх представника та не заперечували проти задоволення позовних вимог (а.с. 41).

Свідок ОСОБА_3 , допитана у судовому засіданні, пояснила, що є двоюрідною сестрою позивача, вона часто відвідує родину позивача, телефонує їм, та їй достовірно відомо, що ОСОБА_1 проживав разом із своїм батьком ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 . Позивач є єдиною дитиною та спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , оскільки дружина останнього померла ще в 1982 році. Похованням ОСОБА_2 займався його син ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є другом позивача, часто приходив у гості до ОСОБА_1 , який був єдиним сином ОСОБА_2 , та проживав разом з батьком. Інших осіб, працездатних чи недієздатних з ОСОБА_2 не проживало. ОСОБА_2 сильно хворів, а його син ОСОБА_1 займався його лікуванням.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали спадкової справи № 9/2019, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Районним ЗАГсом Жовтневого району м. Ворошиловграда 11.03.1972 року (а.с.15).

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 01.03.2019 року Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганську (а.с.14).

12 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2 (а.с. 17-18).

Державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56290161, номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 64232441 (а.с.33).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 56290069 від 24.05.2019, спадковий заповіт не складався, спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_2 відсутні (а.с. 35).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.07.2019 року № 259/01-16 державний нотаріус Старобільської державної нотаріальної контори Луганської області відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за неможливості встановити коло спадкоємців, які проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та, відповідно, частку у спадщині, належну ОСОБА_1 (а.с. 20).

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до 1 ч. ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом, під час розгляду справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем першої черги за законом, у шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звертались. Таким чином, позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті батька.

З акту про фактичне проживання з померлою особою на день смерті № 39 від 06.02.20209 року вбачається, що на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 проживав його син ОСОБА_1 .

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у вищевказаному акті, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Як вбачається з відповіді Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Луганській області 17766/03-01 від 18.11.2019 року, розмір невиплаченої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , становить 51219,06 грн. (а.с.41).

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Оскільки ОСОБА_2 за життя було здійснено нарахування пенсії у сумі 51219,06 грн., які він за життя не отримав, тому недоотримана ним пенсія входить до складу спадщини.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , порушене право позивача підлягає захисту.

Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1219, 1220, 1227, 1261,1268,1269 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 12, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Луганської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Старобільське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом право власності на недоотриману пенсію в розмірі 51219 (п`ятдесят одна тисяча двісті дев`ятнадцять) грн. 06 коп., що залишилась після смерті його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення суду складено 20 лютого 2020 року.

Суддя А.С. Река