_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/222/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого суддіКоваленко О.Б.,

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву в порядку окремого провадження ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи - Міністерство іноземних справ України (місцезнаходження: 01018, м. Київ, Михайлівська площа, 1), Генеральна прокуратура України (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Різницька, 13/15), ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), Громадська організація «10 квітня» (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, 15), Посольство Республіки Узбекистан в Україні (місцезнаходження: 01901, м. Київ, вул. Володимирська, 16) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси в порядку окремого провадження з заявою, заінтересовані особи Міністерство іноземних справ України, Генеральна прокуратура України, ОСОБА_2 , Громадська організація «10 квітня», Посольство Республіки Узбекистан в Україні, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення статус мігранта, який мігрував в Україну на територію своєї історичної вітчизни до Криму з 1986 року.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Д.В. від 26.12.2019 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство іноземних справ України, Генеральна прокуратура України, ОСОБА_2 , Громадська організація «10 квітня», Посольство Республіки Узбекистан в Україні про встановлення факту, що має юридичне значення було передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси, на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, оскільки заявник проживає у пункті тимчасового розміщення біженців у м. Одеса, за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодем`янської, 7, що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

06.02.2020 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство іноземних справ України, Генеральна прокуратура України , ОСОБА_2 , Громадська організація «10 квітня», Посольство Республіки Узбекистан в Україні про встановлення факту, що має юридичне значення.

09.07.2020 постановою Одеського апеляційного суду ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2020 року ( суддя Петренко В.С.) скасовано , справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.Б.

03.08.2020 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство іноземних справ України, Генеральна прокуратура України , ОСОБА_2 , Громадська організація «10 квітня», Посольство Республіки Узбекистан в Україні про встановлення факту, що має юридичне значення.

У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити йому статус мігранта, мігрувавшого в Україну на територію своєї історичної батьківщини, до Криму, з 1986 року.

Заінтересованими особами заявник визначив Міністерство іноземних справ України, Генеральну прокуратуру України (з січня 2020 року - Офіс Генерального прокурора) . ОСОБА_2 , громадську організацію «10 квітня», третьою особою - Посольство Республіки Узбекистан в Україні.

Із змісту заяви ОСОБА_4 вбачається, що з метою поновлення свого права нащадка депортованих осіб, він, як кримський татарин, переїхав у 1986 ропі з однієї радянської республіки (Узбецької PCP) до своєї історичної батьківщини - Криму, розташованого в іншій радянській республіці - Українській PCP, яка 24 серпня 1991 року стала державою Україна, правонаступником УРСР, та в подальшому державою-учасником Угоди з питань, пов`язаних з відновленням прав депортованих осіб, національних меншин і народів від 9 жовтня І992 року, умови якої кримська влада не дотримувалась на протязі 1992 - 2016 років.

Зазначав, що в листопаді 1991 року він почав будівництво житлового будинку в Керчі, створив власне підприємство, яке з 15 серпня 2001 року перебуває у стані ліквідації, та у листопаді 2004 року підтвердив статус мігранта, оформивши консульський облік в Посольстві Республіки Узбекистан в Україні.

Вказував, що з березня 2014 року в Криму, яка є частиною території суверенної України, без згоди громадян України, без врахування норм законодавства України, без всеукраїнського референдуму встановлено дію законодавства Росії.

Заявник також зазначив, що на підставі постанови Залізничного районного суду м.Сімферополя від 07 листопада 2016 року він був видворений російською владою з території Криму 08 листопада 2016 року до центру тимчасового перебування іноземних громадян Росії (п.Вардане, Лазаревського району м.Сочі Краснодарського краю Російської Федерації), а в подальшому - до Республіки Узбекистан, де він знаходився з 15 травня 2018 року до 25 липня 2019 року, де влада погрожувала йому кримінальним переслідуванням за відстоювання своїх прав кримського татарина.

Посилаючись на те, що кримська влада та влада Республіки Узбекистан відмовились визнати за ним статус мігранта кримського татарина, який має право на облаштування в Криму, що стало підставою для його видворення за межі Криму в 2016 році та перебування на території Узбекистану без будь-яких прав, ОСОБА_4 просив задовольнити його заяву

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного:

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника ті заінтересованих осіб. Участь третіх осіб в окремому провадженні законом не передбачена.

Після відкриття провадження у справі, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, суд роз`яснив заявнику, що участь третіх осіб в окремому провадженні законом не передбачена. Також суд роз`яснив, що згідно з Законом про міжнародне приватне право», ст. 79 ч. 2, акредитовані в Україні дипломатичні представники іноземних держав та інші особи, зазначені у відповідних законах України та в міжнародних договорах України, підлягають юрисдикції судів України лише в межах, що визначаються принципами та нормами міжнародного права або міжнародними договорами України.

Пред`явлення позову до іноземної держави, доручення іноземної держави до участі в справі як відповідача або 3-ї особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших заходів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України (Закон про міжнародне приватне право)

Судом було роз`яснено положення ст.2 КАС України, згідно з якими завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень розглядаються адміністративними судами.

З метою повного і всебічного вирішення справи, суд дослідив матеріали справи та поставив відповідні питання заявнику щодо того, які органи державної влади України мають бути притягнуті до участі у справі, які є взаємовідносини із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права і обов`язки. Адже підлягає з`ясуванню, чи впливає рішення суду на права та обов`язки заінтересованих осіб, чи тягне за собою обов`язок здійснення такими особами якихось дій, зокрема прийняття певних рішень тощо.

Проте заявник наполягав саме на такому складі учасників справи.

ОСОБА_1 пояснив у судовому засіданні, що Міністерство іноземних справ України не виконує своїх обов`язків щодо надання йому статусу мігранта; ОСОБА_2 як голова Меджлісу кримськотатарського народу не прийняв відповідні закони, які б захищали права заявника.

Генеральна прокуратура України не вжила представлених їй законом можливостей захисту порушених прав заявника.

Громадська організація «10 квітня» відмовилася захищати права ОСОБА_1 , тому обов`язково притягнути її до участі у справі.

Посольство Республіки Узбекистан в Україні повинного бути притягнуто третьою особою у зв`язку з кримінальним переслідуванням заявника.

Суд звертає увагу на те, що згідно відповіді Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління ДМС в Одеській області від 11.12.2019, ОСОБА_1 звернувся до територіального підрозділу ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. З того часу він перебуває у процедурі оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

На підставі виданого направлення від 31.10.2019 ОСОБА_5 наразі проживає у Пункті тимчасового розміщення біженців у м. Одесі. Тобто заявник у даний час отримує допомогу від держави України відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (а.с.3).

Суд зауважує, що чинне законодавство не передбачає такої дефініції, як «мігрант», «міграційний процес», у той час як заявник вимагає надати йому статус мігранта.

Суд вважає, що ОСОБА_5 не обґрунтовано позицію щодо порушення його прав заінтересованими особами.

За наведених обставин суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,5,10, 76-81, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення для ОСОБА_1 , кримського татарина, як такого, що має юридичне значення, - статусу мігранта, який мігрував в Україну на територію історичної родини, до Криму, з 1986 року, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 30 днів з дати складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду буде складено у строк до 19 листопада 2020 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.