ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 678/1294/19
Провадження № 22-ц/4820/374/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Заболотного А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2019 року про забезпечення позову (суддя Лазаренко А.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2019 року

Задоволено заяви ОСОБА_3 від 8 жовтня 2019 року, від 15 жовтня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що розташоване по АДРЕСА_1 , а саме:

бум (подаючий) з гідробортом, гідронасосом, електричним двигуном;

транспортер вологої сировини з електричним двигуном;

іскрогасник;

барабан сушильний колісний, резиновий хід з приводом і електричним двигуном;

труба аеродинамічна;

циклон активний з електричним двигуном 18.5 кВт;

дозуючий шлюз з електричним двигуном;

подрібнювач ДКУ з електричним двигуном 30 кВт;

накопичувальний бункер готової сировини з транспортером і електричним двигуном;

малі циклони аспірації охолоджувача з електричним двигунами, шлюзовими затворами;

дозуючий шнек з електричним двигуном №1;

дозуючий шнек з електричним двигуном №2;

змішувач сировини з електричним двигуном;

норія охолоджувача;

охолоджувач паливної гранули з просіювачем;

деревоподрібнююча машина для деревини МРН 30 з електродвигуном 92 кВт.;

прес-гранулятори 1 т./год. (в т.ч. матриця, консоль, ролики) з електродвигунами 55 кВт/год. без пульта керування в кількості 2 штуки;

пульт керування сушкою;

пульт керування гранулятора №1;

пульт керування гранулятора №2;

конденсаторна установка 270 кВАр;

комплект кабелів;

пульт плавного запуску МРН-30, електричний двигун 92 кВт;

дробарка роторно-молоткова ДРМ-2 55 кВт/3000 об./хв. та пульт керування.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить її скасувати.

Посилається на те, що позов є надуманим та безпідставним, направлений на рейдерське захоплення майна. Всі документи, що надані до позову, є суперечливими та не відповідають дійсності; акт здачі-приймання від 16.02.2018, на який посилається позивач як на доказ, сфальсифіковано; до матеріалів справи фактично не надано доказів оплати товару; позивачем не надано і доказів укладення будь-яких правочинів з відповідачами тощо.

Крім того, як зазначено в апеляційній скарзі, позивач до позову не додав копії свого паспорта та не підтвердив місце реєстрації. В порушення п. 1 ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд першої інстанції не застосував зустрічне забезпечення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2019 року без змін як законну та обґрунтовану.

Позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо задоволення його заяви про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги, як зазначає ОСОБА_3 , спрямовані на заперечення проти позову; відповідач фактично жодним чином не обґрунтовує незаконність ухвали про накладення арешту на майно, не вказує аргументи та не надає докази необґрунтованості ухвали.

Позивач вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про незастосування судом зустрічного забезпечення у зв`язку з відсутністю у позивача зареєстрованого місця проживання. Позивач зареєстрований у м. Київ. Крім того, він просив суд не вживати заходів зустрічного забезпечення позову у повторній заяві про забезпечення позову.

Позивач вказує на пропущення апелянтом строку на апеляційне оскарження ухвали без поважних причин, тому він не підлягав поновленню.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У преамбулі Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У п. 4 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28 березня 2019 року (справа № 824/239/2018, провадження № 61-49071ав18) зазначив, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені у ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року, справа №753/2380/18-ц).

У відповідності до частини 4 статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування, враховуючи відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у жовтні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння (а. с. 1-74).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 квітня 2015 року між позивачем ОСОБА_3 (покупець) та приватним підприємцем ОСОБА_5 (продавець) укладено договір купівлі-продажу №001, предметом якого було виготовлення і поставка обладнання для лінії по виготовленню паливної гранули, а саме: бум (подаючий) з гідробортом, гідронасосом, електричним двигуном; транспортер вологої сировини з електричним двигуном; іскрогасник; барабан сушильний колісний, резиновий хід з приводом і електричним двигуном; труба аеродинамічна; циклон активний з електричним двигуном 18.5 кВт; дозуючий шлюз з електричним двигуном; подрібнювач ДКУ з електричним двигуном 30 кВт; накопичувальний бункер готової сировини з транспортером і електричним двигуном; малі циклони аспірації охолоджувача з електричними двигунами, шлюзовими затворами; дозуючий шнек з електричним двигуном №1; дозуючий шнек з електричним двигуном №2; змішувач сировини з електричним двигуном; норія охолоджувача; охолоджувач паливної гранули з просіювачем. Загальна сума договору складає 950000 грн.

20 червня 2016 року ці ж з сторони уклали договір купівлі-продажу №002 предметом якого була поставка деревоподрібнюючої машини для деревини МРН 30 з електродвигуном 92 кВТ. Загальна сума договору складає 200000 грн.

02 листопада 2015 року, 03 грудня 2015 року між позивачем ОСОБА_3 (покупець) та Колективним підприємством «Ясень» (продавець) укладено договори купівлі-продажу №02/11/2015 та №03/12/2015 предметом кожного з яких було обладнання, а саме: прес-гранулятор 1 т./год. (в т.ч. матриця, консоль, ролики), електродвигун 55 кВт/год., без пульта керування. Загальна сума договорів складає 440000 грн.

30 березня 2017 року між позивачем ОСОБА_3 (покупець) та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_6 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №30/03/2017, предметом якого було обладнання, а саме: пульт керування сушкою; пульт керування гранулятора №1; пульт керування гранулятора №2; конденсаторна установка 270 кВАр; комплект кабелів. Загальна сума договору складає 228100 грн.

25 квітня 2018 року за договором купівлі-продажу №25-04-2018 позивач ОСОБА_3 придбав у фізичної-особи підприємця ОСОБА_6 пульт плавного запуску МРН-30, ел. двигун 92 кВт. Загальна сума договору складає 42500 грн.

16 лютого 2018 року за договором купівлі-продажу №4 позивач ОСОБА_3 придбав у фізичної-особи підприємця ОСОБА_7 дробарку роторно-молоткову ДРМ-2 55 кВт/3000 об./хв. та пульт керування, вартість яких складає 120400 грн.

Загальна вартість придбаного позивачем ОСОБА_3 обладнання складає 1 981 000 грн.

Позивач ОСОБА_3 , як власник вищезазначеного обладнання, маючи намір разом із відповідачем ОСОБА_2 здійснювати спільну діяльність з виробництва палива для твердопаливних котлів, усе належне йому устаткування розмістив по АДРЕСА_1 .

Вказане обладнання було поставлене та змонтоване за цією адресою згідно із договорами купівлі-продажу, що підтверджується товарно-транспортними накладними та актами здачі-прийому.

Вказане приміщення є місцезнаходженням юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Летліс», єдиним засновником якого є ОСОБА_2 .

Право власності на вказане приміщення, як і на земельну ділянку, на якій воно розташоване, зареєстровано за дружиною ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

На даний час відповідачі відмовляються від укладення будь-якого договору про спільну діяльність, відповідно відмовляються разом з позивачем здійснювати таку діяльність та відмовляються співпрацювати.

Відповідачі використовують належне позивачу майно без його на те згоди, фактично привласнили його та користуються належним йому обладнанням у власних інтересах, виготовляючи продукцію за допомогою цього обладнання, реалізовують її та привласнюють собі прибутки від його реалізації.

У зв`язку з цим позивач разом з позовом подав заяву про забезпечення позову, просив накласти арешт на майно, що належить йому на праві власності та перебуває у незаконному володінні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 72-73).

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову повернуто позивачу (а. с. 82).

Позивач подав повторну заяву про забезпечення позову (а. с. 90-93).

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову повернуто позивачу (а. с. 97).

Вказані ухвали були скасовані Хмельницьким апеляційним судом з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду (а. с. 124-126, 148-149).

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір, адже позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду про витребування майна із чужого незаконного володіння у відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ціну позову визначено в сумі 1 981 000 грн.

За висновками суду існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що позов є надуманим та безпідставним, направлений на рейдерське захоплення майна, всі документи, що надані до позову, є суперечливими та не відповідають дійсності; акт здачі-приймання від 16.02.2018, на який посилається позивач як на доказ, сфальсифіковано; до матеріалів справи фактично не надано доказів оплати товару; позивачем не надано і доказів укладення будь-яких правочинів з відповідачами тощо, є безпідставними, необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та відмови у заяві. Такі доводи слід розглядати при вирішенні спору по суті.

Твердження апелянта, що позивач до позову не додав копії свого паспорта та не підтвердив місце реєстрації, і в порушення п. 1 ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд першої інстанції не застосував зустрічне забезпечення, також не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, зустрічне забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк