Справа №461/5506/19>
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 року

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, за участі третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова про визнання протиправним та скасування рішення про зарахування на квартирний облік, визнання права перебування на квартирному обліку за місцем служби, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке оформлене протоколом № 27 від 15 листопада 2017 року в частині зміни дати зарахування позивача на квартирний облік, визнати за ОСОБА_2 право перебування на квартирному обліку у військовій частині з датою зарахування на цей облік 08 серпня 1992 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є військовослужбовцем та на даний час проходить службу у військовій частині (далі - в/ч) НОМЕР_1 у м. Львові. У 1992 році позивач був зарахований на квартирний облік у військовій частині на території Пустомитівського району Львівської області. За час проходження служби позивач у 1993 році був забезпечений 2-кімнатною квартирою у військовому містечку Липники, проте з обліку не був знятий у зв`язку з недостатнім забезпеченням за квадратними метрами на кожного члена сім`ї. У 2005 році позивачеві була надана додатково 1-кімнатна службова квартира. У 2005 році позивач вибув з військового містечка для проходження служби у м. Львові, де був зарахований на квартирний облік у в/ч НОМЕР_1 як такий, що перебуває у черзі з 08 серпня 1992 року. Проте, об`єднана житлова комісія своїм рішенням від 15 листопада 2017 року змінила дату постановки на облік на 21 жовтня 2013 року. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам законодавства та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Ухвалою суду від 29 липня 2019 року судом відкрите загальне позовне провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити. Пояснила, що позивач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, полковником ЗС України. Він проходив службу у в/ч НОМЕР_2 з 1992 році, після цього у в/ч НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 . З 2005 року був переведений на службу до АДРЕСА_2 , а з 2013 року проходить службу у в/ч НОМЕР_1 . У 1993 та 2005 році позивач був забезпечений службовим житлом. Дані квартири були приватизовані його синами, особисто позивач своїм правом на приватизацію житла не скористався. Фактично позивач проходить службу у м. Львові з 2006 року, проте житлом на даний час у цьому населеному пункті не забезпечений.

Відповідач свого представника до суду не направив, хоча в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Рекомендоване поштове відправлення № 843 з судовою повісткою було вручене уповноваженому представнику військової частини 06 лютого 2020 року.

Так само, до суду не прибув представник третьої особи. Судова повістка, адресована Квартирно-експлуатаційному відділу міста Львова, вручена отримувачеві 03 лютого 2020 року.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Згідно з положенням п. 1 ч. 3 цієї ж статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням викладеного, у зв`язку з неявкою представників відповідача та третьої особи, відсутності їх клопотань про відкладення розгляду справи, неповідомлення про поважність причин неприбуття, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

При вирішенні позову, суд керуються наступним нормами законодавства.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтями 34 та 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

У пункті 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, передбачено, що облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.

Відповідно до пункту 10 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України (далі - положення), затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 (діючого на момент зарахування ОСОБА_2 на квартирний облік) облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень. Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.

Військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром останньої, і перебувають на цьому обліку до одержання жилого приміщення за винятком випадків: поліпшення житлових умов, завдяки якому відпала необхідність у наданні іншого жилого приміщення; переведення до нового місця служби; засудження (крім умовного) до позбавлення волі на строк понад шість місяців; подання таких, що не відповідають дійсності, відомостей, які стали підставою для взяття на облік, або вчинення командуванням неправомірних дій при вирішенні цього питання (пункти 11, 13).

У п. 24, 30 Положення зазначено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла.

Надання житла військовослужбовцям провадиться після здачі ними жилої площі, яку вони займали, за попереднім місцем служби (навчання), крім випадків, коли там залишилися проживати повнолітні члени їх сім`ї.

П. 3.12 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень передбачає, що військовослужбовці, містить аналогічну норму.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 № 1081 передбачено, що забезпечення за рахунок Міністерства оборони України військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту на будівництво (купівлю) житла у встановленому порядку.

Громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення.

Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP у п. 26 передбачають, що громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 є військовослужбовцем та проходить службу у в/ч НОМЕР_1 (а.с.14).

Згідно із витягом з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 08 серпня 1992 року позивача зарахували на квартирний облік у в/ч НОМЕР_2 на загальних підставах відповідно до п. 13 пп. 6 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11 грудня 1984 року (а.с.6).

У 1993 році ОСОБА_2 був забезпечений 2-кімнатною квартирою від військової частини НОМЕР_4 у військовому містечку за адресою: АДРЕСА_3 на склад сім`ї з чотирьох осіб з залишенням на квартирному обліку, як забезпеченого жилою площею нижче середньої норми - 7,8 кв.м. на одну особу.

У подальшому, в 2005 році позивач був забезпечений ще однією 1-кімнатною службовою квартирою (під час проходження служби) у військовому містечку за адресою: АДРЕСА_4 . 19 жовтня 2011 року ця квартира була приватизована на сина ОСОБА_2 ОСОБА_3 та у зв`язку з цим виведена з числа службових.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 26 квітня 2013 року, ОСОБА_2 вибув для проходження служби у в/ч НОМЕР_1 (а.с.11).

Службову 2-кімнтну квартиру АДРЕСА_5 відповідно вимог п. 24 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України ОСОБА_2 не здав. І така 26 червня 2013 року була також приватизована іншим сином ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

У рапорті від 03 жовтня 2013 року ОСОБА_2 просив зарахувати його на облік для поліпшення житлових умов у м. Львові з сім`єю у складі двох осіб ( ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_5 ), а також включити його в списки на першочергове отримання житлового приміщення як офіцера, що має вислугу більше 25 років (а.с.15).

Згідно з витягом з протоколу засідання житлової частини НОМЕР_1 № 10 від 21 жовтня 2013 року зазначено, що ОСОБА_2 зарахували на квартирний облік враховуючи термін перебування на квартирному обліку в в/ч НОМЕР_5 в/м Липники Пустомитівського району Львівської області з 08 серпня 1992 року (а.с.16).

Проте, згідно з протоколом № 27 засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 15 листопада 2017 року (а.с.25-26), житлова комісія постановила змінити дату зарахування на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 з 08 серпня 1992 року на 21 жовтня 2013 року.

У тексті протоколу зазначено, що ОСОБА_2 двічі був забезпечений службовим житлом Міністерства оборони України у 1993 та у 2005 році, які у подальшому були приватизовані. Відтак, житлова комісія в/ч НОМЕР_5 допустила низку помилок, зокрема: залишила на квартирному обліку військовослужбовця, який вже був забезпечений житловою площею та надала довідку про перебування на квартирному обліку з 1992 року. Таке рішення суд вважає законним.

Як було встановлено судом, позивач був забезпечений службовим житлом за місцем проходження служби у Пустомитівському районі Львівської області, при цьому члени його сім`ї скористалися передбаченим законом право на приватизацію цього житла. Тому, відповідно до вимог Положення, що діяло у період з 1992 по 2006 рік та Порядку від 2006 року, він вважається таким що був забезпечений житлом в населеному пункті проходження служби.

У подальшому у зв`язку зі зміною місця проходження служби ОСОБА_2 був переведений до м. Львова, де 21 жовтня 2013 року був поставлений на облік як особа, що потребує поліпшення житлових умов у складі сім`ї 2 особи. При цьому, датою поставлення на облік було визначено 08 серпня 1992 року.

В оскаржуваному протоколі № 27 від 15 листопада 2017 року житлова комісія дійшла висновку про помилкове перебування ОСОБА_2 на обліку саме з 08 серпня 1992 року, оскільки раніше комісіями не було враховано забезпечення його житлом.

Відтак, відповідно до норм, які закріплені в Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, після отримання службового житла ОСОБА_2 мав бути знятий з обліку після поліпшення житлових умов надання квартир у 1992 та 2005 роках. Проте цього зроблено не було.

Водночас, житловою комісією в/ч НОМЕР_1 21 жовтня 2013 року було вирішено зарахувати ОСОБА_2 на квартирний облік у даній військовій частині, що розташована у м. Львові. При чому, 2-кімнатна квартира АДРЕСА_5 на момент поставлення ОСОБА_2 на квартирний облік у м. Львові здана ним не була, а приватизована членом його сім`ї пізніше, 26 червня 2013 року. Вказане стало підставою для зміни комісією дати зарахування на квартирний облік саме у військовій частині НОМЕР_1 .

Суд вважає, що дата вказаного рішення і є початковою датою перебування ОСОБА_2 та його сім`ї у складі двох осіб на квартирному обліку у м. Львові. На переконання суду, попередній період перебування на квартирному обліку до зміни населеного пункту не може бути врахований ОСОБА_2 , оскільки такий вже був забезпечений житлом у Пустомитівському районі Львівської області. По суті, подвійне врахування позивачу періоду обліку призведе до грубого порушення прав інших осіб, які перебувають у квартирній черзі.

Посилання представника позивача на той факт, що ОСОБА_2 не скористався своїм правом на приватизацію житла відповідно до законодавства, не свідчить про протиправність рішення відповідача щодо виправлення помилки шляхом корегування дати, з якої позивач перебуває у черзі на житло. Право позивача на поліпшення житлових умов у м. Львові в межах даної справи не оспорюється.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для визнання протиправним і скасування оскаржуваного позивачем рішення об`єднаної житлової комісії військової частини

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, відповідно до вимоги ст. 141 ЦПК України сума сплаченого позивачем судового збору розподілу між учасниками справи не підлягає, тому дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, за участі третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова про визнання протиправним та скасування рішення про зарахування на квартирний облік, визнання права перебування на квартирному обліку за місцем служби відмовити повністю.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 10 лютого 2020 року проголошено його вступну та резолютивну частини.

Повний текст рішення складений 19 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова