Житомирський апеляційний суд
Справа №272/682/19 Головуючий у 1-й інст. Палазюк В. М.
Категорія 26 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №272/682/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на заочне рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Палазюк В.М. у м. Андрушівці,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2008 року №б/н у сумі 120 699,72 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до банку та підписала заяву від 17 липня 2008 року №б/н, згідно з якою отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_1 неналежно виконує зобов`язання за договором, у зв`язку із чим станом на 30 квітня 2019 року утворилася заборгованість в сумі 268 542,48 грн., яка складається із: тіла кредиту в сумі 4 804,62 грн., процентів за користування кредитом у сумі 259 148,64 грн. і пені та комісії 4 589,22 грн. Посилаючись на те, що законодавством не передбачено обов`язку вимагати кредитором від боржника повернення лише повної суми заборгованості за процентами, банк просить стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 115 895,10 грн. за період із 17 липня 2008 року по 30 травня 2018 року. Також не просить стягнути заборгованість за пенею та комісією в сумі 4 589,22 грн.

Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2008 року №б/н у сумі 4 804,62 грн. неповернутого тіла кредиту та судовий збір у розмірі 76,46 грн. У стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким вимоги про стягнення процентів за користування кредитом задовольнити. Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17, оскільки він зроблений за інших правовідносин, коли відповідач заперечував умови договору, а у даній справі заперечення боржника відсутні. Окрім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 кредитними коштами користувалася, частково сплачувала заборгованість, а отже визнавала умови кредитного договору. В анкеті-заяві, підписаній позичальником, визначена процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 1,9% на місяць, але суд першої інстанції на таку обставину уваги не звернув. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, суд безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування кредитом, порушивши при цьому вимоги ст.ст.1048,1054 ЦК України. Відмова у стягненні процентів наносить істотну шкоду всім споживачам банківських послуг, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави та може становити економічну небезпеку для країни. Окрім того, необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачена статтею 169 Кодексу європейського договірного права акта міжнародної приватно-правової уніфікації, одного з основних європейських кодексів цивільного права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Виходячи із принципу диспозитивності апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, тобто в частині стягнення на користь банка тіла кредиту в сумі 4 804,62 грн.

Відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що банк не довів наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру процентів за користування кредитом.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 17 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання останньою заяви (а.с.4).

У заяві сторонами досягнуто згоди щодо кредитного ліміту в розмірі 250 грн. та відповідачем обрано опцію «кредитна картка» «Універсальна».

Так, у заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

У заяві позичальника від 17 липня 2008 року визначена базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору в розмірі 1,9% на місяць із розрахунку 360 днів у році або 22,80% річних (а.с.4 зворот). Заява підписана ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції неправильно вважав відсутньою домовленість між сторонами щодо процентної ставки за користування кредитом.

Хоча в заяві позичальника від 17 липня 2008 року сторонами досягнута згода щодо кредитного ліміту в розмірі 250 грн., але коли банк у односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт, відповідач не заперечила проти такої дії банка. Після таких дій вона продовжила користуватися банківськими послугами та збільшеним кредитним лімітом, що свідчить про надання нею згоди на збільшення кредитного ліміту. Отже, розрахунок заборгованості банком обґрунтовано обчислено з кредитного ліміту в розмірі 5 000 грн.

Із огляду на вищевикладене, банком доведено надання позичальнику грошових коштів у розмірі 5 000 грн. із процентною ставкою за користування коштами в розмірі 1,9% в місяць або 22,8% річних.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором у період із 17 липня 2008 року по 21 липня 2012 року здійснено за річною процентною ставкою 22,8%, що відповідає умовам, які погоджені між сторонами в анкеті-заяві. Однак у період із 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року банк безпідставно провів розрахунок заборгованості за процентною ставкою 30%, за період із 01 вересня 2014 по 31 березня 2015 року за процентною ставкою 34,8%, за період із 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2019 року за процентною ставкою 43,2%, що не відповідає узгодженим сторонами кредитного договору умовам. Обставин несанкціонованого підвищення ліміту кредитування не встановлено.

Із огляду на зазначене вище, колегія суддів доходить до висновку, що банком доведено наявність заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 5 141,40 грн. (із розрахунку узгодженої сторонами процентної ставки 22,8% річних), а тому саме ця сума заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, а у стягненні решти процентів за користування кредитом у сумі 110 753,70 грн. належить відмовити за безпідставністю (115 895,10 грн. - 5 141,40 грн. = 110 753,70 грн.).

За таких обставин, заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами підлягає до скасування з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким такі вимоги задовольняються частково у сумі 5 141,40 грн., а у стягненні решти заборгованості за процентами відмовляється, що відповідає положенням ст.376 ЦПК України.

Щодо посилань АТ КБ "Приватбанк" на нехтування судом першої інстанції при ухваленні рішення принципами оплатності кредитного договору, нанесення істотної шкоди усім споживачам банківських послуг, банку, порушення стабільності функціонування фінансового сектору держави, порушення основоположних норм банківського кредитування, Кодексу європейського договірного права та норм цивільного права, то колегія суддів звертає увагу на те, що у справах споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну, рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду про те, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (задоволено на 8,24%).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 5 141 грн. 40 коп.

У стягненні решти заборгованості за процентами за користування кредитом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) 81 грн. 83 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді: