20.02.2020
Справа № 642/713/19
Провадження № 2/642/68/20
19 лютого 2020 року м.Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого- судді Шрамко Л.Л., з участю секретаря Бондаренко В.П., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача- ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля,
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля TOYOTA C-HR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2016, придбаного 06.07.2017 на підставі договору купівлі-продажу в автосалоні ТОВ «Автоарт».
21 жовтня 2019 року представник позивача Мінкевич І. М. подала уточнену позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, та заяву про забезпечення позову, а саме накладення арешту на вказаний автомобіль.
19 лютого 2020 року представник позивача Мінкевич І.М. подала клопотання про забезпечення позову шляхом вилучення з користування та передачі на зберігання автомобіля TOYOTA C-HR, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний НОМЕР_3 номер кузову НОМЕР_4 , код моделі NGХ50L- НОМЕР_5 (16), рік випуску 2016, ФОП ОСОБА_6 . Також зазначила, що не заперечує проти альтернативного виду забезпечення позову у вигляді внесення ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду суми коштів, ідентичної тої, яка внесена позивачем.
В обґрунтування клопотання про забезпечення позову послалась на те, що відповідачка ОСОБА_4 без згоди позивача провела відчуження спільного майна подружжя- вказаного автомобіля ОСОБА_5 , однак ОСОБА_4 продовжує їм користуватись. Отже, предметом позову є вказаний автомобіль, ціна позову складає 503 130 грн. 28 березня 2019 року Ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову. Відповідно вказаній ухвалі на спірний автомобіль було накладено арешт та на відповідачку покладено зобов`язання передати вказаний автомобіль на зберігання ТОВ «Автоарт-ЛТД». Проте, виконання цієї ухвали суду стало неможливим, тому що, як зазначено у листі Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України та виходячи із доданих до листа документів, спірний автомобіль TOYOTA C-HR , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний НОМЕР_3 номер кузову НОМЕР_4 , код моделі NGX50L-AHXNXX (16), рік випуску 2016 було продано відповідачкою 17 жовтня 2018 року ОСОБА_5 і перереєстрований на неї з видачею номерного знаку НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію СХІ НОМЕР_6 .
Також представник позивача послалась на те, що відповідачка уклала шлюб в м. Прага (Чеська Республіка) їз громадянином іншої держави (зі слів -Ізраїлю), що передбачає її виїзд з території України. Вказане свідчить про наявність ризику унеможливлення або укладення виконання рішення суду.
Оскільки відповідачка продовжує користуватись автомобілем, хоч право власності на нього зареєстровано за іншою особою, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до пошкодження автомобіля та ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, представник позивача просить забезпечити позов вищевказаним способом.
Представник відповідача Приображенська Т.Ю. заперечувала проти задоволення клопотання, пославшись на його необґрунтованість та те, що судом вже застосовано заходи забезпечення позову.
Суд вважає, що клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає на підставі наступного.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання та інш.
Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Відповідно до ч. ч. 5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Предметом судового розгляду є розподіл автомобіля, як спільного майна подружжя, та визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного автомобіля.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 уклала договір комісії № 5676/18/013608 від 17.10.2018 з ТОВ «ТБ Слобожанщина» щодо продажу вказаного автомобіля, та 17 жовтня 2018 року автомобіль був придбаний ОСОБА_5 .
Згідно з листом Регіонального сервісного центру в Харківській області № 71/404-482 від 04.04.2019 01.11.2018 вказаний автомобіль перереєстрований на ОСОБА_5
Однак вказана ухвала не була виконана у зв`язку з тим, що право власності на вказаний автомобіль перейшло до ОСОБА_5 .
Після отримання вказаної інформації позивачем заявлені позовні вимоги про визнання укладеного між відповідачкою та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.
Представник позивача зверталась до суду з заявою про накладення арешту на автомобіль.
Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року частково задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 , та в порядку забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ майна, визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним заборонено відчуження вказаного автомобіля, який належить ОСОБА_5 . В інший частині клопотання відмовлено.
Задоволення клопотання представника позивача може призвести до позбавлення права користування автомобілем власника ОСОБА_5 , яка не є стороною у спорі про розподіл майна подружжя, що може призвести до необґрунтованого порушення прав власника ще що винесення рішення суду.
Застосований ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року вид забезпечення позову у вигляді заборони відчуження автомобіля є достатнім для запобігання подальшого переходу права власності на автомобіль.
Відповідно до ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову, та, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.
Отже, саме до позивачки може бути застосовано зустрічне зобов`язання з покладенням на неї відповідних обов`язків.
Зобов`язання судом відповідача внести на депозитний рахунок суду суми коштів, ідентичної тої, яка внесена позивачем, як альтернативний вид забезпечення позову, на що посилається представник позивача, законодавством не передбачене.
Будь-яких доказів на підтвердження доводів представника позивача, на які вона посилається в обґрунтування клопотання, суду не надано.
Враховуючи вказані процесуальні норми та встановлені вище обставини, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, враховуючи вимоги щодо співмірності заявлених позовних вимог з видом забезпечення позову, суд приходить до висновку про тре, що клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд -
У задоволенні клопотання представника позивача Мінкевич Ірини Миколаївни про забезпечення позову шляхом вилучення з користування та передачі на зберігання автомобіля TOYOTA C-HR, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний НОМЕР_3 номер кузову НОМЕР_4 , код моделі NGХ50L- НОМЕР_5 (16), рік випуску 2016, ФОП ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 15 днів з дня отримання повної ухвали.

Повний текст ухвали складений 20 лютого 2020 року.

Суддя Л.Л. Шрамко