Справа № 206/4036/19
Провадження № 2/206/65/20
17 січня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав, -
І. Стислий виклад позиції позивача, представника позивача та пояснення представника третьої особи.
Позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав в обґрунтування якого зазначив, що наприкінці жовтня 2013 року позивач познайомився із ОСОБА_4 , майже через два місця вони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_5 . 08.09.2016 вони зареєстрували шлюб. З того часу вони проживали із відповідачем однією сім`єю, вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як подружжя. Майже з перших днів подружнього життя у сторін виникали сварки та непорозуміння, всі конфліктні ситуації були пов`язані із зловживанням відповідачем алкоголем та веденням аморального способу життя. Наслідком таких негараздів стало те, що з жовтня 2017 року вони стали жити окремо. Після того як позивач виїхав з квартири, де вони проживали разом, донька залишилась з матір`ю. Відповідач після цього стала ще більше вести розгульний, аморальний спосіб життя, вживати алкогольні напої, залишати крихітну донечку одну вдома без нагляду. У червні 2018 року на вулиці Обухівській місцеві жителі побачили відповідача у сильному алкогольному сп`янінні, яка у безпорадному стані лежала на землі. Сусіди знали, що вдома самотня дитина та викликали поліцію. Дитину забрали до відділу поліції, у неї була підвищена температура, виглядала вона не охайно, її вага була менше норми для дитини відповідного віку. Після даного випадку позивач забрав дитину до себе. 21.09.2018 у зв`язку з веденням аморального способу життя відповідачем, ухиленням її від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, утримання житла в антисанітарному стані, рішенням Самарської районної у м. Дніпрі ради визначено місце проживання дитини ОСОБА_6 з позивачем. З того часу дитина перебуває на повному його утриманні та проживає з батьком. 19.11.2018 шлюб між сторонами було розірвано. Увесь час, коли донька проживає з позивачем, відповідач жодного разу не поцікавилась їх спільною донькою, не приїжджала до неї, не намагалась дізнатися про її стан здоров`я, жодним чином не проявляла свої материнські почуття, не кажучи про виконання своїх батьківських обов`язків та матеріального утримання. 13.06.2019 рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки. Увесь час відповідач не надає жодної підтримки, не кажучи вже за матеріальну допомогу - аліменти, відповідач фактично відмовилась від дитини, що є неправомірною поведінкою. Керуючись викладеним, позивач просив позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати залишити за позивачем (а.с. 2-6).
Представник третьої особи в своїх письмових поясненнях просила при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини та рішення Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав (а.с. 114).
В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі.
Представник третьої особи ОСОБА_7 .В. в судовому засіданні зазначила, що органом опіки та піклування було підготовлено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач протягом року з моменту коли в неї забрали дитину не цікавилася дитиною взагалі.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
05.08.2019 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 43).
03.09.2019 до канцелярії суду від начальника управління-служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради Мушинської О.М. надійшло клопотання, згідно якого остання просила долучити до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, засідання, яке відбудеться 03.09.2019 проводити у відсутність представника органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради в особі управління-служби у справах дітей, у зв`язку з відпусткою відповідального спеціаліста, при прийнятті рішення просила врахувати інтереси дитини в межах чинного законодавства України (а.с.47).
03.09.2019 підготовче судове засідання було відкладено на 12.09.2019 у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю належного повідомлення про розгляд справи (а.с. 54).
03.09.2019 представником позивача до канцелярії суду було подано заяву про виклик свідків (а.с. 58).
10.09.2019 відповідач подала до канцелярії суду заяву про надання даної цивільної справи для ознайомлення, з якою вона в той же день була ознайомлена в повному обсязі (а.с. 60).
12.09.2019 у підготовчому судовому засіданні суд задовольнив заяву представника позивача про виклик свідків, забезпечення явки свідків поклав на позивача та його представника, розглянув та задовольнив клопотання про долучення доказів, закінчив підготовчі дії, закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 04.10.2019 (а.с. 64-66).
04.10.2019 судом заслухано вступне слово позивача та його представника, пояснення представника третьої особи, відповіді на питання, допитано свідка ОСОБА_8 , досліджено письмові докази та відкладено розгляд справи на 25.10.2019 у зв`язку з неявкою свідка ОСОБА_9 (а.с. 81-84).
25.10.2019 в судовому засіданні судом було задоволено клопотання про долучення до матеріалів справи документів, залишено без розгляду клопотання про залучення третьої особи, досліджено долучені документи, відкладено судове засідання на 19.11.2019 у зв`язку з неявкою свідка та зобов`язано представника третьої особи надати витяг з протоколу засідання комісії (а.с. 98).
19.11.2019 до канцелярії суду надійшла заява представника третьої особи про долучення до матеріалів справи витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 04.06.2019 (а.с. 104-106).
19.11.2019 судом було відкладено розгляд справи на 18.12.2019 у зв`язку із повторною неявкою свідка та тим, що на допиті цього свідка наполягав позивач (а.с. 107).
18.12.2019 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від начальника управління-служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради Мушинської О.М. надійшла заява, згідно якої остання просила засідання, яке відбудеться 18.12.2019 проводити у відсутність представника органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради в особі управління-служби у справах дітей, у зв`язку з участю відповідального спеціаліста в іншому судовому засіданні, при прийнятті рішення врахувати інтереси дитини в межах чинного законодавства України (а.с.114).
18.12.2019 судове засідання було відкладено на 17.01.2020 у зв`язку із неявкою сторін в судове засідання (а.с. 116).
18.12.2019 да канцелярії суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує (а.с. 117).
18.12.2019 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від заступника начальника управління-служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради Назарчук Н.А. надійшла заява, згідно якої остання просила засідання, яке відбудеться 17.01.2020 проводити у відсутність представника органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради в особі управління-служби у справах дітей, у зв`язку з участю відповідального спеціаліста в іншому судовому засіданні, при прийнятті рішення врахувати інтереси дитини в межах чинного законодавства України (а.с. 121).
В судові засідання призначені 03.09.2019, 12.09.2019, 04.10.2019, 25.10.2019, 19.11.2019, 18.12.2019 та 17.01.2020 відповідач, повідомлена про дату та час судового засідання, не з`явилася, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
17.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частини заочного рішення суду (а.с. 126). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_6 , батьками дитини записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видано 24.05.2018 (повторно) Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 10).
Згідно актового запису про шлюб № 210 від 08.09.2016, складеного Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є чоловіком та дружиною (а.с. 11).
Згідно статті з інформаційного порталу «Інформатор»: 26.06.2018 по вул. Обухівській місцеві жителі побачили свою 24-річну сусідку, яка лежала на землі в безпорадному стані. Від жінки стояв сильний запах алкоголю з порожнини рота, при цьому сусіди знали, що вдома без нагляду залишилась її дворічна донька та викликали поліцію. Коли патрульні прибули на вказану адресу, то побачили як мати лежала в непритомному стані на дивані, а поруч сиділа маленька дівчина в сльозах. Дитина була брудна та недоглянута, а дома був безлад. Дитину відвезли в поліцію, виявилось, що в неї була підвищена температура, при цьому її вага була меншою за норму для дитини відповідного віку (а.с. 19-21).
Згідно копії акту про факт передачі дитини від 02.07.2018 ОСОБА_6 передали батькові ОСОБА_1 в задовільному стані здоров`я (а.с. 18).
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тричі була на обстеженні з 23.07.2018 по 24.07.2018, з 03.07.2018 по 16.07.2018 та з 16.07.2018 по 19.07.2018, рекомендовано спостереження у лікаря-невролога (а.с. 22-27, 79).
26.07.2018 членами комісії було складено Акт обстеження умов проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 ,за яким умови проживання задовільні, у квартирі чисто, затишно. У наявності необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені необхідні умови: у дитини є окреме ліжко, в достатній кількості дитячий одяг та взуття за сезоном, різні іграшки, книги (а.с. 95).
13.08.2018 членами комісії було складено Акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,за яким умови проживання задовільні: у наявності електро-газо-водопостачання, у кімнатах прибрано, будинок мебльований, як новими меблями так і меблями тривалого вжитку. Для виховання та розвитку дитини створені необхідні умови: для ОСОБА_11 є дитяче ліжко, шафа для речей, комод, ванночка (а.с. 96).
Рішенням Виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради від 21.09.2018 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-15, 91).

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2018 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2018, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_12 , яка складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 (а.с. 28).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 24.03.2014 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_8 придбала квартиру АДРЕСА_4 та є її єдиним власником, обтяження відсутні (а.с. 29-32).

19.05.2019 членами комісії було складено Акт обстеження умов проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 ,за яким умови проживання задовільні, у квартирі чисто, затишно. У наявності необхідні меблі та побутова техніка: холодильник, водонагрівач, кондиціонер. Для виховання та розвитку дитини створені необхідні умови: у дитини є окреме ліжко, в достатній кількості дитячий одяг та взуття за сезоном, різні іграшки, книги (а.с. 36-37, 93-94).

Згідно довідки за вих. № 54/03 від 28.03.2019 ОСОБА_1 працює у ТОВ «КПД» налагоджувальником автоматів і напівавтоматів з 14.03.2019 по теперішній час (а.с. 33).

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2019 cтягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.04.2019 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 34-35).

Згідно із висновком органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради від 20.06.2019 та витягом з протоколу № 10 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 04 червня 2019 року при виконавчому комітеті Самарської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було визнано доцільним позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48-50, 105-106).

Згідно копії довідки від 10.09.2019 № 35 з часу перебування дитини, ОСОБА_6 , 2016 р.н. у КЗО «ДНЗ № 220» ДМР з 02 вересня 2019 року по теперішній час мати дитини ОСОБА_3 в закладі не з`являлась та вихованням і навчанням дитини не цікавилась. Опікується ОСОБА_13 її батько ОСОБА_1 . Дитина завжди виглядає охайною та доглянутою. Розвиток особистості дитини, розвиток пізнавальних та психічних процесів відповідає віковим нормам (а.с. 65).

ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за вих. 02.3-43/962 від 05.03.2019 (а.с. 17).

Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції від 18.03.2019 № 683/4 громадянка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована на території Самарського району м. Дніпра (а.с. 12).

Згідно відповіді на запит від 20.05.2019 № 03-2147 встановлено, що спеціалістами управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради за адресою: АДРЕСА_2 неодноразово було здійснено вихід, двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідів, ОСОБА_3 часто вживає спиртні напої, внаслідок чого не має змоги відчинити двері. Їй було залишено запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини Самарського району м. Дніпра, щодо вирішення питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , яке відбудеться 04.06.2019 о 14 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 92).

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що є матір`ю позивача та свекрухою відповідача. З 02 липня 2018 року ОСОБА_15 проживає разом з нею та батьком ОСОБА_1 . З цього часу ОСОБА_3 не цікавиться життям дитини. ОСОБА_3 неврівноважена людина, постійно влаштовує сварки, пиячить. Наразі дитини здорова, має все необхідне для розвитку. Одного разу відповідач залишала дитину саму вдома та кудись поїхала, її не було вдома три доби. ОСОБА_8 забрала дитину, в неї був дуже поганий стан, вона схудла. Потім в ОСОБА_8 невістка ОСОБА_3 насильно забрала дитину. Через місяць після подій їй зателефонували з лікарні та повідомили, що її онука в лікарні в поганому стані, худенька та налякана. ОСОБА_8 вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 (а.с. 81-84).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, його представником та представником третьої особи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належне харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини.

Підсумовуючи, слід зазначити, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

У той же час, ст. 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07.08.1996, п. 78).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, що відповідає положенням ст. 165 СК України.

З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд враховуючи особу відповідача, яка покинула свою дитину, яка перебуває на утриманні та вихованні у бабусі та батька, не вважаючи за необхідне надавати будь-яку матеріальну допомогу, допомогу у вихованні, навчанні, оздоровленні, без жодної на те поважної причини, як тяжка хвороба, інвалідність, тощо, яка, також, жодного разу не з`явилась ні в садок, що свідчить про повну байдужість до своєї дитини, відсутність будь-яких натяків на те, що відповідач реально розуміє та усвідомлює, що своєю безвідповідальною поведінкою, остання ставить під ризик психоемоційний стан малолітньої дитини, її розвиток та її майбутнє, оскільки будучи поряд та продовжуючи обраний відповідачем спосіб життя, вона є прикладом, який може перейняти дитина, а також може виявляти загрозу її здоров`ю та життю.

А тому, суд приходить до висновку, що наразі, існують достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставин, які перешкоджали б відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки судом не встановлено.

Крім того, відповідач не з`явилася в жодне судове засідання, що також може свідчити про байдуже ставлення до вирішення питання про позбавлення її батьківських прав.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язків щодо утримання дитини.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав - ч. 1 ст. 169 СК України.

Таким чином, відповідач не позбавлена права на відновлення її батьківських прав, за наявності підстав, передбачених законодавством.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 157, 164-166, 169 СК України, ст. 11, 12 Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн.

Реквізити учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_3 - місце проживання: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Третя особа Управління-служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради - місцезнаходження: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 51, .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27.01.2020.

Головуючий суддя: К.С. Маштак