КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 760/8699/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3209/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

18 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Хоменко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Кендюшенка Андрія Олексійовича - представника Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сидоренка Андрія Васильовича, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, в якому, з урахуванням нової редакції позовної заяви просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 492 від 1 квітня 2015 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В. на простому векселі № 36 номінальною вартістю 1000000 грн., векселедавцем за яким є ВАТ «Сумиобленерго» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго»); визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 493 від 1 квітня 2015 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В. на простому векселі № 37 номінальною вартістю 1000000 грн., векселедавцем за яким є ВАТ «Сумиобленерго», визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 494 від 1 квітня 2015 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В. на простому векселі № 38 номінальною вартістю 1000000 грн., векселедавцем за яким є ВАТ «Сумиобленерго»; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 495 від 1 квітня 2015 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В. на простому векселі № 39 номінальною вартістю 1000000 грн., векселедавцем за яким є ВАТ «Сумиобленерго»; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 496 від 1 квітня 2015 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В. на простому векселі № 40 номінальною вартістю 1000000 грн., векселедавцем за яким є ВАТ «Сумиобленерго», визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 497 від 1 квітня 2015 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В. на простому векселі № 41 номінальною вартістю 1000000 грн., векселедавцем за яким є ВАТ «Сумиобленерго»; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 498 від 1 квітня 2015 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В. на простому векселі № 42 номінальною вартістю 1000000 грн., векселедавцем за яким є ВАТ «Сумиобленерго»; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 499 від 1 квітня 2015 року? що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренком А.В. на простому векселі № 43 номінальною вартістю 1000000 грн., векселедавцем за яким є ВАТ «Сумиобленерго».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Кендюшенко А.О . - представник Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 13 частини 1 ГПК України, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

За правилами частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною 1 статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і належить до юрисдикції господарського суду.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

За положеннями статті 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За пунктом 1 частини першої статті 2 зазначеного Кодексу господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

За статтею 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями ? не більше одного року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, права та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У позовній заяві йдеться про порушення порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом. Разом із тим, способом захисту порушеного права позивача є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій нотаріуса лише у разі відсутності спору про право між сторонами правочину, на виконання якого вчинено напис.

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, якщо суб`єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК України вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів.

При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК України, статей 1, 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а може бути залучений до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі і роз`яснює про право позивача на судовий захист у встановленому господарським процесуальним законодавством порядку.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кендюшенка Андрія Олексійовича - представника Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді