Справа № 2-о/593/41/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2020 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої-судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2020 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Бережанського районного суду із заявою, в якій просила встановити той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з листопада 2013 року проживав в АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення факту батьківства її необхідне для реалізації особистих немайнових та майнових прав сина, а іншим способом окрім судового, встановлення вказаного факту є неможливим.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали, просили її задоволити, дали суду пояснення, аналогічні поданій заяві.

Представник заінтересованої особи Бережанського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про проведення судового засідання у його відсутності, щодо задоволення заявлених вимог покладається на думку суду.

Суд, вислухавши пояснення заявниці, її представника, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, взявши до уваги пояснення свідків, прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.2, ч. 3, ч. 4 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України; позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття; позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.130 СК України заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст.128 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. У п. 13 цієї ж Постанови зазначається, що факт батьківства може бути встановлений за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.3-5 п.7 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з листопада 2013 року по день смерті спільно проживав із заявницею ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вищевказаний факт підтверджується поясненнями заявниці, яка пояснила, що з листопада 2013 року вона почала спільно проживати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по місцю її проживання, а саме: на АДРЕСА_1 . І хоч вони не перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, однак протягом семи років перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Під час спільного проживання однією сім"єю вона завагітніла і ІНФОРМАЦІЯ_4 народила сина, якого спільно назвали ОСОБА_4 . ОСОБА_3 визнавав себе біологічним батьком її сина, з нетерпінням чекав його народження, особисто забрав її із сином із пологового відділення та постійно опікувався ним, доглядав його та брав активну участь у його вихованні. І хоч ОСОБА_3 визнавав своє батьківство та ОСОБА_4 називав сином, однак поскільки вона не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, тому при реєстрації сина у відділі реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 був записаний з її слів у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У відомості про батька дитини було записано її прізвище- ОСОБА_4 , а ім"я та по батькові вона вказала ОСОБА_3 . А так як ОСОБА_3 захворів та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер тому їй для захисту майнових і немайнових прав та законних інтересів дитини, зокрема, для призначення допомоги по втраті годувальника необхідно встановити факт батьківства. Далі в своїх поясненнях заявниця зазначила, що ОСОБА_3 дуже любив ОСОБА_4 . Постійно возив його в дитсадок та забирав його звідти. Купував йому іграшки. ОСОБА_3 разом з іншими батьками у дитсадку, як член батьківського комітету, на дитячому майданчику змайстрував пісочницю, гойдалку та дитячий дерев"яний вантажний автомобіль. Він постійно займався сином, любив його, добре з ним ладив, а тому вона навіть не боялася залишити малолітнього ОСОБА_4 на ОСОБА_3 , коли їхала на тимчасові двомісячні заробітки до Польщі, а ОСОБА_3 разом із малолітнім ОСОБА_4 обоє залишалися по місцю їх проживання. Із ними вона тоді могла спілкуватися лише по скайпу. Родичі ОСОБА_3 , а саме: його матір, брат ОСОБА_8 , що мешкають в м. Бережанах, та рідна сестра, яка постійно проживає в Прибалтиці, приходили до неї в гості та відносилися до малолітнього ОСОБА_4 , як до сина ОСОБА_3 . Мама і брат ОСОБА_9 були присутні на хрестинах ОСОБА_4 . Мама ОСОБА_3 навіть з приводу цього спекла торт для внука і кожного Дня народження ОСОБА_4 пекла і приносила Устиму торти. Той факт, що саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується свідоцтвом про його хрещення, в якому саме ОСОБА_3 вказаний батьком її сина ОСОБА_4 . Вищевказаний факт також підтверджується представленими заявницею суду фотографіями та відеофайлами проведення дозвілля, спільних святкувань як у дитячому садочку, так і по місцю їх спільного проживання, а також відеозаписом, на якому малолітній ОСОБА_4 розповідає психологу про свого тата. Із вказаних відеозаписів видно, що вона проживала із ОСОБА_3 однією сім"єю та видне ставлення ОСОБА_3 до малолітнього ОСОБА_4 та ставлення самого ОСОБА_4 до подій, пов"язаних із його батьком. Для встановлення того факту, що ОСОБА_3 є батьком її малолітнього сина ОСОБА_4 , просила дослідити представлені нею письмові докази, оглянути представлені нею фотознімки, відеозаписи та допитати ряд свідків.

Так, із оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області на ім"я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видно, що в графі матір вказана заявниця ОСОБА_1 , в графі батько - ОСОБА_10 .

Із актового запису про народження за № 187 від 25 листопада 2014 року, виданого на ім"я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видно, що матір"ю цієї дитини є заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а батько вказаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно із ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги серії АКО 302012 видно, що вищевказаний витяг за № 2 був виданий 25 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області на запит ОСОБА_1 , з якого видно, що матір"ю ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , а батьком зазначений ОСОБА_10 та відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 5 березня 2020 року Бережанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) видно, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Долучені до справи та оголошені в судовому засіданні письмові пояснення свідка ОСОБА_11 свідчать про те, що їй відомо, що ОСОБА_1 з кінця 2013року по місцю свого проживання, а саме: в АДРЕСА_1 , почала спільно проживати із ОСОБА_3 та спільно вели домашнє господарство. ОСОБА_3 постійно привозив та забирав ОСОБА_1 з роботи. Вона, як співробітниця ОСОБА_1 , з якою була у дружніх стосунках, неодноразово бувала у них гостях і бачила, що ОСОБА_1 із ОСОБА_3 проживали як сім"я, однак чому вони не оформили реєстрації шлюбу їй невідомо. В своїх письмових поясненнях свідок далі вказала, що під час перебування у цивільному шлюбі із ОСОБА_1 завагітніла, і в листопаді 2014 року народила сина, якого вони із ОСОБА_3 разом назвали - ОСОБА_4 . Свідок була очевидцем того, шо ОСОБА_3 радів народженню сина, ставився до нього з любов"ю, опікувався ним та називав сином. Він відвозив ОСОБА_4 до дитячого садочка та забирав звідти, купував йому всякі смаколики, грався із ним та виховував його про що в садочку розповідав сам ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_3 працював у школі-гімназії, то він неодноразово бував там із сином в поза робочий час і вона, свідок, бачила, їх теплі, рідні стосунки, як сина і батька. Чи був записаний ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 у свідоцтві про народження їй не відомо, але відомо, що ОСОБА_3 визнавав своє батьківство і був ОСОБА_4 хорошим батьком.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що поскільки вона проживає по-сусідству, то знає сім"ю ОСОБА_1 давно. Вона товаришувала із батьками заявниці. Поскільки вона обіцяла матері заявниці після її смерті не залишати ОСОБА_1 в біді та завжди допомагати їй, тому вона по-сусідськи часто ( 2-3 рази в тиждень ) буває по місцю проживання заявниці, тому знає все, що відбувається в її помешканні. Їй відомо, що заявниця ОСОБА_1 в кінці 2013 року почала спільно проживати із ОСОБА_3 , завагітніла та в листопаді 2014 року народила сина, якого назвала ОСОБА_4 . ОСОБА_3 дуже чекав народження сина, особисто забирав ОСОБА_1 із пологового відділення, завжди піклувався сином, купав його, бавився з ним та займався його вихованням. Вона була присутня при хрещенні ОСОБА_4 і знає, шо ОСОБА_3 визнавав ОСОБА_4 як сина та завжди дбав про нього. Як йшов до своїх батьків то брав його з собою і мама ОСОБА_3 при його житті приходила провідувати свого сина та бавилася із ОСОБА_4 , відносилася до ОСОБА_4 як до внука. ОСОБА_3 кликав ОСОБА_4 сином, а ОСОБА_4 називав його татом.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона працює вихователем у дитячому садку " Золотий ключик", який відвідував син заявиці ОСОБА_4 . В садочок ОСОБА_4 приводив та забирав додому тато, який брав активну участь в житті сина. Тато ОСОБА_4 в дитячому садочку впорядковував дитячий майданчик: власноручно зробив пісочницю, гойдалки та дерев"яного автомобіля. Коли ОСОБА_3 займався впорядкуванням майданчика, ОСОБА_4 намагався батькові допомагати. Між ними були уже хороші стосунки. ОСОБА_4 дуже любив тата і як його не стало сильно, переживав цю втрату.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що його син разом із малолітнім ОСОБА_4 були в одній групі у дитячому садочку " Золотий ключик" . Він возив свого сина в садочок і так познайомився із ОСОБА_3 , який також приводив у садочок свого сина. Він разом із ОСОБА_3 , як члени батьківського комітету, в дитячому садочку впорядковували дитячий майданчик. Разом змайстрували пісочницю, гойдалку для дітей та дитячу дерев"яну машину. Він, свідок, бачив стосунки, у яких перебували ОСОБА_3 із маленьким ОСОБА_4 , і у нього ніколи не викликало сумнівів щодо їх родинних відносин, бо відношення між ними були як у батька із сином. Були випадки, коли ОСОБА_3 не приїздив за дитиною своєю машиною, а йшов пішки, то він, свідок, підвозив ОСОБА_3 із ОСОБА_4 додому, бо вони проживали в м. Бережанах на вул.Львівській, а він їхав в Гайок. По дорозі ОСОБА_4 називав марки автомобілів, які проїздили і питався тата чи правильно він назвав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що, будучи близькою подругою заявниці ОСОБА_1 , знає про те, що з кінця 2013 року у ОСОБА_1 із ОСОБА_3 склалися стосунки і з цього часу вони почали спільно проживати як подружжя по місцю проживання ОСОБА_1 . Згодом ОСОБА_1 завагітніла та у 2014 році народила сина ОСОБА_4 . ОСОБА_3 любив ОСОБА_4 , дбав про нього, опікувався ним, відносився до нього як до сина і син йому відповідав взаємністю. ОСОБА_3 , вирішивши, що для дитини буде добре свіжовидоєне козяче молоко, тому він кожного вечора разом із ОСОБА_4 колясочкою їздив за свіжим молоком для ОСОБА_4 . ОСОБА_3 дуже добре відносився до дитини, багато займався ним. Настільки добре ОСОБА_3 відносився до дитини, що ОСОБА_1 не боялася залишити на ОСОБА_3 маленького ОСОБА_4 , а сама поїхала на два місяці до Польщі на тимчасові заробітки та спілкувалася із ними лише по інтернету. ОСОБА_3 дбав про ОСОБА_4 , і якщо була потрібна сину медична допомога чи необхідно провести профілактичне щеплення дитині, то він звертався до неї як працівника медицини.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона знайома із ОСОБА_1 з 2004 року та підтримує з нею товариські дружні відносини. Знає, що вона протягом багатьох років перебувала у цивільному шлюбі із ОСОБА_3 , із яким має спільного сина, якого назвала ОСОБА_4 в честь героя Устима Голоднюка . У своїх поясненнях свідок також зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_3 дуже чекав народження сина та турбувався про нього. Він особисто телефонував їй і цікавився тим, що потрібно брати для дитини в пологове відділення для виписки. Вона особисто була на хрестинах ОСОБА_4 , де було лише вузьке коло осіб, а саме: батьки новонародженої дитини, хрещені батьки, а також мама ОСОБА_3 та його брат ОСОБА_8 . А так як її, свідка, син є хресним батьком ОСОБА_4 , тому вона була присутня при проведенні цього обряду та особисто чула, що ОСОБА_3 називав себе батьком цієї новонародженої дитини, що священиком було відображено у документах. Далі в своїх поясненнях свідок вказала, що вона неодноразово приїздила в гості до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 та маленьким ОСОБА_4 приїздили до неї, в с. Жуків, де разом проводили дозвілля, і тому вона мала можливість спостерігати, з якою теплотою відносився ОСОБА_3 до сина, і ОСОБА_4 відповідав йому взаємністю.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що вона з 2013 року бачила ОСОБА_3 по місцю проживання її сусідки ОСОБА_1 . Бачила, що ОСОБА_3 постійно разом із дитиною ходив на дитячий майданчик біла озера, бавився із дитиною, доглядав її, однак вона не знала, що ОСОБА_3 із ОСОБА_1 не були офіційно одружені. Бачачи їх разом, вона була певна, що вони - сім"я. Далі свідок зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_1 їздила на тимчасові заробітки до Польщі та маленького ОСОБА_4 залишала на ОСОБА_3 . А він був дуже хорошим батьком, займаючись сином, йому багато читав та у вихованні сина дотримувався режиму. Навіть, коли вони зустрічалися на вулиці та спілкувалися, ОСОБА_3 вибачався та прощався, бо вже час ОСОБА_4 годувати. ОСОБА_4 завжди розповідав про те, що йому тато читав і що він разом із татом малював. ОСОБА_3 на її думку був ідеальним батьком.

Правдивість пояснень заявниці та допитаних по її клопотанню свідків підтверджуються оглянутими в судовому засіданні представленими заявницею фотознімками та відеозаписами.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_27 пояснив, що він, як священнослужитель, знає заявницю як парафіянку ще з 2004 року. Він за проханням ОСОБА_1 сповідував, причащав та здійснював обряд поховання її покійної матері. Крім того, після народження дитини заявниця його запросила провести обряд хрещення її сина ОСОБА_4 , який було здійснено по місцю її проживання. Йому відомо, що заявниця назвала сина в честь героя Устима Голоднюка , який проживав у неї на квартирі. Для проведення таїнства хрещення він запитав у присутніх імена батьків дитини та хрещених. Сам покійний ОСОБА_3 вказав, що матір дитини, яка приймає таїнство хрещення є ОСОБА_1 , а батьком є ОСОБА_3 . Хресні батьки також вказали свої прізвища. Вказані відомості про хрещення, батьків та хрещених ним були зазначені у церковній книзі. Далі в своїх поясненнях свідок зазначив, що ОСОБА_3 визнавав ОСОБА_4 як сина та тішився ним. Він, як священнослужитель, також був запрошений заявницею до ОСОБА_3 у той час, коли він, будучи важко хворим, знаходився в реанімації. ОСОБА_1 чесно виконувала обов"язки дружини, дуже хвилювалася за здоров"я ОСОБА_3 .

Пояснення вищевказаного свідка підтверджуються оглянутим в судовому засіданні свідоцтвом таїнства хрещення, що було здійснено о.ОСОБА_5 7 грудня 2014 року у храмі Пресвятої Трійці, що в м. Бережани, площа Ринок, 12 , з якого видно, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Хрещеними батьками вказаної дитини зазначені ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

Таким чином, судом отримані достатні докази, які достовірно підтверджують факт походження малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від ОСОБА_3 , що також підтверджено наявними у матеріалах справи доказами.

Оскільки в позасудовому порядку даний факт встановити неможливо, а від його встановлення залежить виникнення особистих та майнових прав сина заявниці, суд вважає необхідним заявлені ОСОБА_1 вимоги визнати підставними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 128, 130 СК України, ст.ст. 13, 76-81, 89, 90, 263-265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, абз.3-5 п.7 Постанови Пленумом Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Постанови Пленум Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Встановити той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати Бережанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису № 187 від 25 листопада 2014 року про народження ОСОБА_4 , а саме: в графі - відомості про батька замість ОСОБА_10 вказати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України. Прізвище дитини, її ім"я та по батькові, дату і місце народження - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.