№ 637/576//20
№ 2/637/180/20
РІШЕННЯ

Іменем України

2 листопада 2020 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини ,-

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом.

Як підставу зазначено, що за час проживання однією сім`єю зі ОСОБА_2 без укладення шлюбу, народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком є ОСОБА_2 .. Вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого протягом тривалого часу спільно не проживають. На даний час вона має іншу сім`ю, ОСОБА_3 проживає з нею в АДРЕСА_4 та перебуває на її утриманні. В силу свого віку дитина потребує повноцінного харчування, одягу, періодичного лікування, тощо. Відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатним, однак офіційно ніде не працює, має нерегулярний (мінливий) дохід за виконання тимчасових та сезонних робіт, які виконує без оформлення трудових угод, іншої сім`ї, дітей, непрацездатних батьків не має, аліменти нікому не сплачує, будь-які стягнення на користь третіх осіб за виконавчими документами відсутні. В добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

25.06.2020 року судом направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 .. Відповідь на запит суду надійшла 03.07.2020 року. Ухвалою судді від 06.07.2020 року провадження по справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Станом на 02.11.2020 року до суду надійшов письмовий відзив на позов від ОСОБА_2 , в якому відповідач визнає позов ОСОБА_1 частково, не погодившись про стягнення з нього аліментів у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. Послався на те, що внаслідок інвалідності на даний час він ніде не працює, отримує державну пенсію щомісячно у розмірі 1 712,00 грн., в зв`язку з чим не має можливості сплачувати аліменти, які просить стягнути позивача. На даний час погодився на утримання аліментів з нього, на утримання доньки ОСОБА_4 , у частці від його доходу /пенсії/, у розмірі 1/4 частини щомісячно.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів, позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи згідно опублікованому оголошенню на сайті судової влади України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах, тобто шлюб у встановленому законом порядку не реєстрували, однак проживали однією сім`єю, мали сімейний бюджет та вели спільне господарство.

Сторони мають спільну дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 4/.

Сумісне життя у сторін не склалося, внаслідок чого спільно не проживають.

Позивач та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані в АДРЕСА_5 згідно довідці Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 157 від 10.04.2020 року /а.с. 5/.

На даний час позивач має іншу сім`ю та проживають із дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично перебуває на утриманні матері.

Позивач офіційно ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною 3-річного віку, отримує державну соціальну допомогу, якої недостатньо для забезпечення дітей усім необхідним.

Відповідач зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_5 /а.с. 10/, має задовільний стан здоров`я, є обмежено працездатним, інвалідом ІІ групи дитинства за зором, перебуває на обліку у Куп`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за інвалідністю, офіційно ніде не працює, іншої сім`ї, дітей, непрацездатних батьків не має, аліменти на користь інших осіб не сплачує, будь-які стягнення на користь третіх осіб за виконавчими документами відсутні, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно вимогам ч. ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства суд зважує на те, що присуджуючи аліменти суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено в 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Встановлення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. відповідає інтересам дитини та є більшим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, передбаченого Сімейним кодексом України (50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку).

В той же час, як встановлено матеріалами справи та підтверджено відповідними доказами, відповідач є інвалідом ІІ групи дитинства за зором, перебуває на обліку у Куп`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за інвалідністю, середній розмір якої становить 1619 грн. 50 коп.

ОСОБА_2 не є працевлаштованим, не отримує інших доходів, що не спростовано позивачем.

Враховуючи встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також обставини, на які послався та підтвердив відповідач, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову щодо стягнення зі ОСОБА_2 аліментів у розмірі 600 грн. щомісячно, що є достатнім та відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам Сімейного кодексу України.

З огляду на наявність у відповідача інвалідності 2 групи, суд не стягує з нього судові витрати, що відповідає положенням п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263 - 265, 274 - 279 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 25.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Копію рішення направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене в Харківський апеляційний суд через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

Н.І.Островська