ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 661/3117/17 Головуючий в І інстанції Ведяшкіна Ю.В.
Номер провадження 22-ц/819/664/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарДавиденко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Ведяшкіної Ю.В. від 02 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Херсонський кредит» про стягнення пайових внесків,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом і, після його уточнення, остаточно просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, які є її пайовими внесками у Кредитній спілці (далі КС) «Херсонський кредит» у сумі 100 000 грн; визнати недійсним протокол засідання спостережної ради КС «Херсонський кредит» №12 від 09 липня 2015 року; визнати недійсним протокол засідання спостережної ради КС «Херсонський кредит» №12 від 09 липня 2015 року та протокол загальних зборів членів Кредитної спілки «Херсонський кредит» від 27 березня 2016 року, та неповернення їй коштів пайового капіталу, який був використаний для покриття збитків в сумі 43 840 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона була членом кредитної спілки «Херсонський кредит» та в період часу з 10 січня 2011 року по 21 листопада 2015 року вносила на рахунок кредитної спілки додаткові пайові внески під 22% річних, про що свідчать записи у книжці вкладника №1627. Станом на 21 листопада 2014 року сума до виплати становила 160 000 грн. 19 червня 2017 року вона подала відповідачеві заяву про виключення її з членів зазначеної спілки за власним бажанням, проте 10 липня 2017 року отримала відповідь, що за рішенням спостережної ради її виключено з членів спілки ще 15 грудня 2016 року та на даний момент залишок невиплаченого внеску становить 56 160 грн., тоді як по її розрахункам залишок невиплачених внесків становить 100 000 грн., які вона просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 20 березня 2020 року провадження у зазначеній справі закрито у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити у справі судове рішення по суті заявлених нею позовних вимог. На спростування висновків суду першої інстанції апелянт своїх доводів не навела, лише послалась на те, що право вибору суду, який буде розглядати її спір, належить їй.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник відповідача до суду не з`явився, не заперечував проти розгляду справи у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , будучи членом кредитної спілки, незалежно від напряму її діяльності, є носієм корпоративних прав, а відносини між нею, як членом та спілкою, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними, та зазначений у позові спір виник з корпоративних відносин, а тому, у відповідності до ст. 20 ГПК України, відноситься до юрисдикції господарських судів.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3 ч. 1 статті 20 цього кодексу).

Тобто, одним зі спорів, що виникають із корпоративних відносин, є спір члена чи колишнього члена юридичної особи з нею самою, пов`язаний з управлінням і діяльністю останньої.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку

Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі ( ч.1, 2 ст. 83 ЦК України).

За положеннями ст.85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Особливості правового статусу окремих видів непідприємницьких товариств встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про кредитні спілки» (далі Закон) кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 10 Закону членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок (ч.5).

Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення (ч.6).

Відповідно до ч. 7 ст. 10 Закону у разі припинення членства фізичної особи у кредитній спілці вступний внесок їй не повертається. Повернення обов`язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором.

Права членів кредитної спілки визначені ст. 11 Закону, зокрема, члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки.

Майно кредитної спілки формується за рахунок: вступних, обов`язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки); плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг, а також доходів від провадження інших видів статутної діяльності; доходів від придбаних кредитною спілкою державних цінних паперів; грошових та інших майнових пожертвувань, благодійних внесків, грантів, безоплатної технічної допомоги як юридичних, так і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інших надходжень, не заборонених законодавством. Майно кредитної спілки є її власністю. Кредитна спілка володіє, користується та розпоряджається належним їй майном відповідно до закону та свого статуту (стаття 19 Закону).

Частина 3 ст. 21 Закону передбачає, що нерозподілений дохід, що залишається у розпорядженні кредитної спілки за підсумками фінансового року, розподіляється за рішенням загальних зборів, у тому числі між членами кредитної спілки, пропорційно розміру їх пайових внесків у вигляді відсотків (процентів). При цьому в першу чергу відбувається необхідне поповнення капіталу та резервів. Сума доходу, яка розподіляється на додаткові пайові членські внески, визначається з дотриманням умови, що доходність додаткових пайових членських внесків не може перевищувати більш ніж у два рази середньозважену процентну ставку доходності внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитних рахунках за їх наявності. Решта доходу, що залишилася після формування капіталу і резервів та розподілу на додаткові пайові членські внески, розподіляється на обов`язкові пайові членські внески.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до бухгалтерської довідки КС «Херсонський кредит» та книжки вкладника ОСОБА_1 стала членом кредитної спілки 10 січня 2011 року (а.с.7-9 т.1.).

ОСОБА_1 , як членом кредитної спілки протягом 2011-2014 років сплачувалися додаткові пайові внески, які в загальній сумі становлять 164 000,00 гривень, що не заперечується сторонами.

19 січня 2017 року позивачка звернулася до Голови правління КС «Херсонський кредит» із заявою про вихід із членів кредитної спілки, у якій просила виключити її із членів кредитної спілки за власним бажанням та сплатити внесені нею додаткові членські внески з нарахованими відсотками (а.с.15-16 т.1).

Згідно листа КС «Херсонський кредит» № 82 від 10 липня 2017 року відповідач повідомив, що членство позивачки у спілці було припинене 15 грудня 2016 року протоколом Спостережної ради, на підставі поданої нею заяви від 22 листопада 2016 року. Крім того вказав, що рішення Спостережної ради повідомлялося позивачці під час судового розгляду справи №661/1400/16-ц, а залишок невиплаченого їй вкладу станом на 10 липня 2017 року складає 56 160,00 гривень (а.с.19 т.1.)

Відповідно до п. 21 Статуту КС «Херсонський кредит» кредитна спілка «Херсонський кредит» це неприбуткова організація, заснована фізичними особами на кооперативних засадах з метою. Задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Члени кредитної спілки мають право, зокрема, брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління (п.п. 1 п. 15.1 Статуту).

Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України, слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема права на участь в управлінні юридичною особою та в її діяльності. Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні останньою й інші правомочності, передбачені законом і статутом (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18, від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (пункт 5.31), від 13 листопада 2019 року у справі № 146/616/15-ц (пункт 33).

За змістом абзацу другого частини першої статті 21 Закону прийняття вступних і обов`язкових пайових та інших внесків, а тому і повернення певних внесків є частиною господарської діяльності кредитної спілки. Сплативши вступний і обов`язковий пайовий внески, член кредитної спілки набуває права, зокрема на управління справами цієї спілки та на вихід з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому Законом і статутом (абзаци другий і сьомий частини першої статті 11 Закону). Повернення обов`язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення (друге речення частини сьомої статті 10 Закону). Отже, спір щодо повернення внесків з майна кредитної спілки (абзац другий частини першої статті 19 Закону) у зв`язку з виходом із членства у цій спілці пов`язаний із припиненням корпоративних прав відповідного члена. Такий спір згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України слід розглядати за правилами господарського судочинства, як правильно встановили суди першої й апеляційної інстанцій.

Приведений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 338/667/19.

Оскільки ОСОБА_1 , сплативши вступний і обов`язковий пайові внески, набула права, зокрема на управління справами цієї спілки та на вихід з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому Законом і статутом, що відноситься до її корпоративних прав, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вона є носієм корпоративних прав, а відносини між нею, як членом та спілкою, є корпоративними, тому зазначений у позові спір виник з корпоративних відносин, та у відповідності до ст. 20 ГПК України, відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 березня 2020 року залишити без змін.

Роз`яснити позивачеві про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання нею копії постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 13 листопада 2020 року.

Суддя О.М. Полікарпова