1Справа № 337/2529/19 2/335/735/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Каравайко В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та стягнення трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та стягнення трьох відсотків річних, в обґрунтування якого позивач зазначив наступне.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 року, яка набрала законної сили, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, провести перерахунок та виплату позивачу ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії. Відповідачем на виконання вказаного судового рішення нараховано до виплати грошові кошти у розмірі 21 295,35 гривень, які фактично виплачено не було.

Посилаючись на те, що відповідач прострочив виконання зобов`язань за вищезазначеними рішеннями суду, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача нараховані інфляційні витрати та три проценти річних за період з 23.12.2014 року по 30.04.2019 року, на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 року, що відповідно до розрахунку позивача складає загальну суму у розмірі 27 075,98 гривень.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено проведення першого судового засідання без виклику сторін у справі, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

10.01.2020 року представник відповідача суду подав відзив на позов, відповідно до якого заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що у даних правовідносинах, які виникли в порядку виконання судового рішення не може бути застосовано положення ст. 625 ЦК України, оскільки дані правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а також спеціальним законодавством про пенсійне забезпечення громадян окремої категорії. Крім того, судовим рішенням, на яке посилається позивач, суд не визначав конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, а рішення носить зобов`язальний характер, зобов`язання в цьому випадку не може вважатися грошовим. За своїми повноваженнями Пенсійний фонд не є розпорядником державних коштів, а тому не може нести відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.01.2020 року відкладено розгляд справи, продовжено позивачу строк для подання відповіді на відзив, наступне судове засідання призначено на 20.02.2020 року, без виклику сторін.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

В порядку ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про призначення справи до судового засідання з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 року у справі № 337/6278/14-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 з 01.04.2014 року по 02.08.2014 року пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за відрахуванням фактично отриманих сум.

Ухвалою Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року постанова Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 року залишено без змін.

У зв`язку із набранням 23.12.2014 року постановою суду законної сили, 21.01.2015 року у справі видано відповідний виконавчий лист.

Згідно з повідомленням Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 14278/03 від 25.10.2018 року, на виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі № 337/6278/14-а від 09.10.2014 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплати у розмірі 21 295,35 гривень (а.с. 12).

На підставі постанови КМУ № 628 від 22.08.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є правонаступником Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

На час звернення позивача до суду з даним позовом нараховані кошти виплачені не було, в тому числі, цей факт визнано відповідачем, згідно з позиції щодо позову, викладеної у відзиві.

Поряд з цим, згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області б/н від 10.01.2020 року, нарахована ОСОБА_1 на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року сума у розмірі 21 295,35 гривень виплачена у грудні 2019 року за минулий період, яка обліковувалася в органі, що здійснює соціальні виплати, які виплачуються на умовах окремого порядку, відповідно до Постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 року (а.с. 54).

Дослідивши та проаналізувавши підстави заявленого позову, суд приходить висновку, що ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин застосована бути не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 року у справі № 337/6278/14-а відповідача було зобов`язано вчинити певні дії, а саме здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії.

Оскільки у вказаному судовому рішенні не було визначено конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобов`язання не може вважатися грошовим. Тому підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України у даному випадку відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 20.02.2019 у справі № 642/6005/17.

Судові рішення, на які посилався позивач у позовній заяві як на практику застосування положень ст. 625 ЦК України, стосуються саме стягнення грошових коштів, а не зобов`язання вчинити певні дії, а тому ці рішення не можуть бути враховані судом при розгляді даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10-12, 13, 81, 82, 133, 137, 247, 263-265, 274279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поозовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та стягнення трьох відсотків річних залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне судове рішення складено 20.02.2020 року.

Суддя В.В. Калюжна