Провадження №2/428/2675/2019
12 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Чумак Ю.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що позивач є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі разом з ним зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 його колишня дружина та ОСОБА_3 його донька. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в зазначеній квартирі не проживають з 2015 року і відсутні без поважних причин. Вони виїхали з вказаної квартири до іншого місця проживання, забравши свої речі. Відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушує його права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування вказаною квартирою. Він змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації більше, ніж один рік, він вважає їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Просить визнати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Додатково суду пояснив, що приблизно у 2014 чи 2015 році відповідачі переїхали до постійного місця проживання за межі України. Шлюб між ним та ОСОБА_2 був розірваний приблизно один рік назад. Він зв`язку з відповідачами не підтримує. У квартирі відсутні речі відповідачів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_5 , оскільки останній є її сусідом з квартири АДРЕСА_2 . Вона особисто спілкувалася з ОСОБА_6 , яка повідомила, що уїжджає разом з донькою. Він розірвав шлюб зі своєю дружиною. Вони уїхали за власним бажанням влітку 2014 року і більше вона їх не бачила.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_8 , з яким в нього дружні стосунки. ОСОБА_9 проживає один у квартирі по АДРЕСА_3 на АДРЕСА_4 . Його дружина ОСОБА_10 пішла від нього, оскільки знайшла іншого чоловіка. Донька ОСОБА_11 навчалась у м. Рубіжне Луганської області, а потім переїхала проживати до Російської Федерації до їх родичів. Дружина ОСОБА_11 переїхала проживати до Російської Федерації, що йому відомо зі слів власної дружини. Речей ОСОБА_12 та її доньки у квартирі ОСОБА_9 немає. Вони виїхали з вказаної квартири за власним бажанням.
27.01.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 21.10.2000 року, посвідченого завідуючою Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., в реєстрі №2388 та засвідчуваним написом на вказаному договорі, складеним Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецьк Луганської області від 29.11.2000 року №598.
Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.09.2017 року по справі №428/6200/17 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , зареєстрований 24.08.1991 року Сєвєродонецьким міським РАЦС Луганської області за актовим записом №698, розірвано.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі з літа 2014 року, оскільки переїхали проживати до Російської Федерації. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила, що їй особисто відповідач ОСОБА_2 повідомила, що вона разом з донькою уїжджають до Російської Федерації, а шлюб з її чоловіком розірваний. Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що донька ОСОБА_9 переїхала проживати до Російської Федерації до родичів, а його дружина ОСОБА_10 проживає у Російській Федерації. Вони виїхали з вказаної квартири за власним бажанням.
Аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідачі виїхали з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на проживання до Російської Федерації. Наведене свідчить про те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а отже втратили інтерес до вказаного житлового приміщення.
Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за місцем їх реєстрації понад один рік і переїхали проживати до іншого місця проживання, то, відповідно, вони втратила право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідачів у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 , створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих відповідачів. Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп. окремо з кожного.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 283, 288 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , окремо з кожної, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 17.02.2020 року.

Позивач: ОСОБА_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ж. І. Кордюкова