Справа №490/876/20 Головуючий у 1-й інстанції Чулуп О. С.
Провадження №22ц/812/1671/20 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 листопада 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,

із секретарем: Лівшенком О. С.,

за участю: представників позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

подану в їх інтересах

адвокатом Тимошиним Володимиром Володимировичем,

на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 серпня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Чулупа О. С. в залі суду в м. Миколаєві об 14 год. 46 хв., із складенням його повного тексту 31 серпня 2020 року, по справі

за позовом

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

до ОСОБА_8 ,

Приватного підприємства «Никвести Продакшн»

(далі ПП «Никвести Продакшн»),

про захист честі, гідності, ділової репутації

та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію

У С Т А Н О В И Л А:

12 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , діючи через свого представника адвоката Тимошина В.В., звернулися до суду з позовом до ОСОБА_8 , ПП «Никвести Продакшн» про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

Посилаючись на недостовірність розповсюдженої інформації, наявність у її змісті висловів, що принижують їх честь, гідність та ділову репутацію через формування у великої кількості людей думки про їх причетність до кримінальної діяльності та широке поширення цієї інформації в мережі Інтернет, а тому просили визнати наступну інформацію недостовірною, а саме:

«По какой причине, до сих пор находится на службе «бизнесмен в погонах», заместитель начальника отдела «К» СБУ в Николаевской области ОСОБА_9 , который совместно с бандой силовиков, продолжает кошмарить предпринимателей, «крышевать» конвертационные центры, незаконные АЗС, коррупционные схемы связанные с таможней, хищения дизельного топлива, экспортом зерновых культур и другой продукции (доля СБУ от общего вала 0,1%).

«Кассиры» ОСОБА_10 по направлениям:

1. Артём Янковский - оперативный сотрудник отдела «К» - «крышует» схемы хищения дизельного топлива и грузов на Одесской железной дороге. (…)

4. ОСОБА_11 - начальник «правоохранительного» сектора отдела «К».

5. ОСОБА_12 - начальник «контрабандного» сектора отдела «К».

Вышеуказанные сотрудники специализируются на сливе оперативной информации и уголовных дел представителям местного криминалитета. А так же помогают платежеспособным бизнесменам, сводить личные счеты со своими бизнес конкурентами, организовывая прослушку, слежку и сбор дугой оперативной информации.

Я уже молчу о борьбе с организованной преступностью со времени правления команды ОСОБА_10 , она стала еще более организованной.

Беспринципный и продажный ОСОБА_10 оказался подарком судьбы для всего преступного мира нашего региона.

Чего только стоит его коронная фраза подчиненным: Не приносите мне темы ниже ста штук зелени, я их даже не буду рассматривать!

ОСОБА_13 , готов вам предоставить имеющуюся у меня документальную информацию, касаемо преступной деятельности вышеуказанных персонажей: фотографии, схему распределения коррупционных потоков в СБУ темы, фамилии и суммы.

По словам «кашника» ОСОБА_10 , он имеет мощную «крышу» в Киеве и большую часть из собранных денег передает своим «покровителям» в Центральный аппарат СБУ»,

що оприлюднена ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці ОСОБА_8 , яка розташована в мережі Інтернет на сайті інтернет-ресурсу Facebook (доступ за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та оприлюднену в інтернет виданні «НикВести» ІНФОРМАЦІЯ_1 о 16 год 32 хв. на сторінці, яка розташована в мережі Інтернет (доступ за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилання на статтю ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з додатковим коментарем « ОСОБА_14 обратился к новому начальнику Николаевского управления СБУ ОСОБА_15 с просьбой обратить внимание на ряд сотрудников отдела «К», которые, по его словам, занимаются вымогательством, давлением на бизнес и сотрудничеством с криминалитетом. Он опубликовал список сотрудников, которые, по его словам, входят в преступную группировку, с указанием «ролей» в ней. Он также отметил, что указанные им сотрудники также, пользуясь своим должностным положением, за деньги помогают некоторым бизнесменам устроить расправу над конкурентами»;

Також просили визнати недостовірною інформацію, викладену у публікації із заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка оприлюднена ІНФОРМАЦІЯ_6 на сторінці відповідача ОСОБА_8 , що розташована в мережі Інтернет на сайті інтернет-ресурсу (ІНФОРМАЦІЯ_7 ), а саме:

« ІНФОРМАЦІЯ_8 «конторских оборотней в погонах» - выведен в распоряжение заместитель начальника отдела «К» Николаевского УСБУ ОСОБА_9 и его вассалы подельники» - начальник «контрабандного» сектора ОСОБА_12 и начальник «правоохранительного» сектора ОСОБА_11 . «Покровители» из Центрального аппарата СБУ в одночасье открестились от одесского контрабандиста и схемщика ОСОБА_16 по кличке «Костя-мотоблок», который последние несколько лет грабил наш регион под брендом екс-нардепа «БПП» ОСОБА_17 (…)

Полный список ТОП коррупционеров ОСОБА_18 , которых вывели в распоряжение:

1. ОСОБА_19 заместитель начальника отдела «К».

2. ОСОБА_20 начальник «контрабандного» сектора отдела «К».

3. ОСОБА_21 начальник «правоохранительного» сектора отдела «К».

4. ОСОБА_22 ЯНКОВСКИЙ оперативный сотрудник отдела «К».

Просили зобов`язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію щодо позивачів у спосіб ідентичний її поширенню, а саме шляхом опублікування спростування ПП «Никвести Продакшн» на веб-сайті https://nikvesti.com та ОСОБА_8 на сторінці в соціальній мережі Facebook https://www.facebook.com/zhelo.denis, не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, з розміщенням вступної та резолютивної частини цього рішення.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ПП «Никвести Продакшн» адвокат Гунько В. С. вважав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилався на те, що зміст розповсюдженої інформації є по своїй суті оціночними судженнями, до яких публічна особа має бути готова, як до підвищеного рівня критики у порівнянні з приватною особою, а також посилався на те, що у своїх діях керувався нормами Закону України «Про інформацію».

Вважав, що обов`язок із розміщення спростування може виникнути тільки після вирішення судом питання про визнання вказаної позивачами інформації недостовірною, а тому зазначав, що приватне підприємство може бути залученим до участі у справі в якості третьої особи, а не відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_8 - адвокат Бондаренко О. М. вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки інформація, що опублікована відповідачем не містить конкретних життєвих обставин, фактичних тверджень, та є по своїй суті оціночним судженням, а також зверненням, в яких автор надає критичну оцінку діям посадових осіб УСБУ, вказує на відповідну практику Європейського суду з прав людини.

На подані відзиви представник позивачів надав додаткові пояснення, де зазначив, що вислови, які містяться в розповсюдженій інформації не є оціночними судженнями, а навпаки є фактичними твердженнями.

Вказував, що позивачі є посадовими особами УСБУ і не мають відношення до політики, а тому посилання на Декларацію про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації не припустиме.

Натомість вважав, що керуючись принципом презумпції невинуватості обвинувачення позивачів у вчиненні злочинів до набуття ними статусу підозрюваного і обвинуваченого неприпустиме.

Посилався на відповідну практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 серпня 2020 року позов залишено без задоволення.

Ухвалюючи рішення місцевий суд виходив з того, що розповсюджена інформація, яку позивачі просили визнати недостовірною не містить викладення фактичних даних, а є оціночними судженнями, з огляду на характер використання мовностилістичних засобів, таких як порівняння, метафора, та право відповідачів на свободу думку і слова, вільне вираження своїх поглядів та переконань, а також вільне збирання, зберігання, використовування та поширювання інформації в будь-який спосіб на свій вибір, та на положення Закону України «Про інформацію» щодо права суспільства на отримання суспільно-необхідної інформації. Зазначав про те, що позивачі, які проходять службу у державному органі, повинні бути готовими до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі та прискіпливої уваги суспільства та підвищеної зацікавленості суспільства до його діяльності.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачі оскаржили його через свого представника в апеляційному порядку, подавши скаргу, у якій просили про скасування рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на незаконність висновків суду та невідповідність їх нормам закону.

Посилалися на ті обставини, що розповсюджена інформація є негативною, у переважному обсязі не містить оціночних суджень, а містить викладення конкретних фактів, щодо вчинення ними злочинів та корупційних діянь, і за такого, підлягала доведенню відповідачами у належний спосіб, так як перевищує межі критики поведінки публічної особи.

Зазначали про недопустимість безпідставного звинувачення у вчиненні злочинів та причетності їх до корупційних діянь, а тому вважали, що наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Звертали окрему увагу на допущені судом під час ухвалення рішення процесуальні порушення, що виразилося в порушенні строків виготовлення повного тексту рішення суду та ухваленні великої кількості інших судових рішень в день виходу до нарадчої кімнати та в день проголошення судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_8 адвокат Бондаренко О. М. вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню переважно з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно із статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині 1 статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини 4 тієї ж статті передбачено, що спростування інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.

При вирішенні справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці відповідача ОСОБА_8 , яка розташована в мережі Інтернет на сайті інтернет-ресурсу Facebook (доступ ІНФОРМАЦІЯ_2 та цього ж дня у інтернет виданні «НикВести» (доступ ІНФОРМАЦІЯ_3 з посилання на статтю ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а також ІНФОРМАЦІЯ_6 на сторінці відповідача ОСОБА_8 розміщено письмову інформацію щодо характеристики, поведінки та дій позивачів, які є співробітниками УСБУ в Миколаївській області.

За такого, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо доведення факту розповсюдження відповідачами інформації відносно осіб, які проходять службу в органі державної влади спеціального призначення з правоохоронними функціями, яким на час її опублікування були позивачі.

На підтвердження цього до позову додані роздруківки зі сторінки ОСОБА_8 , розташованої на сайті соціальної мережі facebook в мережі Інтернет, та з сайту интернет-видання НикВести, які містять розповсюджену інформацію.

Відтак, при підтвердженні факту оприлюднення та розповсюдження інформації, наступним основним питанням, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Тому за змістом статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки містинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону України про пресу, стаття 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

При цьому межа допустимої критики щодо публічної особи чи державного службовця, або особи, яка проходить службу у державному органі влади, визначається з урахуванням конкретних обставин і може бути ширшою, ніж щодо приватної особи. Тому така особа має бути готовим виявляти більшу толерантність до висловлювань засобів масової інформації.

Отже, досліджуючи зміст оприлюдненої інформації, що міститься у публікаціях відповідача ОСОБА_23 від 18 листопада 2019 року, та публікаціях відповідачів від 24 жовтня 2019 року (починаючи з перелічення направлень з пункту 2), суд першої інстанції, на думку колегії дійшов обґрунтованого висновку, що у перелічених публікаціях містяться висловлювання, які не мають фактичних даних, так як по своїй суті є критикою, оцінкою дій осіб, що уповноважені на виконання функцій держави, з боку представників громадськості та засобів масової інформації, припущенням можливого та надуманого розвитку подій, надання характеристики особистості таких осіб провокуючого характеру.

Посилання на образливу характеристику як « ОСОБА_24 -мотоблок», одеський контрабандист, «схемщик», «кассиры», «вассалы-поддельники», банда «конторских оборотней в погонах», «продажный» з додаванням відповідачем ОСОБА_23 своїм висловам алегорій та гіпербол, не містить у собі фактів, а є оціночним судженням об особистості такої особи, яка уповноважена на виконання функцій держави, хоча і неприємного характеру, але в межах прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства у його діяльності тощо, адже позивачі, обираючи кар`єру співробітника УСБУ, фактично погодився на таку увагу.

Це стосується і висловів з приводу «топ-корупціонерів», зливу інформації та кримінальних справ, зведення рахунків, проведення боротьби з організованої злочинністю, та збільшеної гіперболи «не приносите мне темы ниже ста штук зелени, я их даже не буду рассматривать» або «грабил наш регион под брендом нардепа».

Отже, за статтею 277 ЦК України оціночні судження не можуть бути предметом судового захисту і спростування, що відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи або посадової особи рівня суспільного значення та її діяльність становить суспільний інтерес.

У цьому разі наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна, так як вимога про доведення правдивості оціночних суджень є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 8 липня 1986 року у справі «Лігенс проти Австрії»).

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Залежно від обставин справи висловлювання, що є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

Тому вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних або державних чи правоохоронних функцій, отриманих результатів, загальна характеристика як «корупціонер», «топ-корупціонер», «бизнесмен в погонах», «банда оборотней в погонах», «схемщик» тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації особи, що уповноважена на виконання функцій держави у правоохоронній сфері, та, відповідно, не є предметом судового захисту.

У цьому разі, якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Це стосується і передрукування інформації з коментарем редакції, який не містить власних міркувань, а має посилання виключно на думку автора первісної інформації, а отже за своєю суттю не є окремою інформацією, яка б містила неправдиві відомості, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів.

Саме повідомлення новин, засноване на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, є одним з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (справа ЄСПЛ від 26 листопада 1991 року «The Observer and Guardian v. The United Kingdom»)

Відтак, слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту і коли вони були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у поширенні висловлювань інших осіб суттєво заважають пресі сприяти обговорюванню питань суспільного значення.

Крім того, опублікований 24 жовтня 2019 року відповідачем ОСОБА_23 матеріал, який передрукований та розповсюджений у той же день відповідачем ПП «Никвести Продакшн», то на початку тексту містить звернення ОСОБА_23 до начальника УСБУ в Миколаївської області з питанням щодо наявності підстав для зайняття позивачами своїх посад.

Дійсно, за загальним змістом положень, викладених у статті 21 Закону України «Про запобігання корупції», статях 5, 7 Закону України «Про Службу безпеки України», розділу ІХ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців Служби безпеки України, що зареєстрована в Мінюсті України 2 березня 2016 р. за №328/28458, визначається, що громадськість має право повідомляти керівника організації про виявлені факти корупції, якщо в його обов`язки входить перевірка визначених у повідомлені фактів. У такому разі начальник регіонального органу СБУ наділений розпорядчими функціями відносно військовослужбовців, які знаходиться у його підпорядкуванні та призначаються ним, і з метою перевірки інформації про вчинення дисциплінарного правопорушення його підлеглими, обставин порушення ними виконавської дисципліни може ініціювати службову перевірку.

За обставинами справи судом встановлено, що начальник УСБУ в Миколаївської області за інформацією, викладеною у публікації ОСОБА_23 ініціював службову перевірку, за результатами якої фактів порушення дисциплінарної дисципліни або обставин, як можуть слугувати для ініціювання службового розслідування, відносно позивачів ним не виявлено.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення позовних вимог, які стосуються інформації, розміщеної 18 листопада 2019 року відповідачем ОСОБА_23 , та інформації, опублікованої 24 жовтня 2019 року двома відповідачами в частині, що починається з викладенням наступного тексту: ««Кассиры» ОСОБА_10 по направлениям : 4..» та до «не буду рассматривать!(…)», в тому числі з коментарем редакції приватного підприємства, що відтворює слова автора, є таким, що ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, а тому на думку колегії суддів не підлягає скасуванню.

Одночасно не може бути прийнято до уваги колегією суддів посилання представника позивачів на порушення суддею таємниці нарадчої кімнати, так як вони ґрунтуються на припущеннях, та не можуть бути обов`язковою умовою для скасування правильного судового рішення, оскільки таким порушенням може визнаватися лише розгляд у період знаходження суду в нарадчій кімнаті інших справ (який проводиться виключно у судових засіданнях) (частина 2 статті 245, частина 1 статті 211 ЦПК України).

Не є слушними і доводи представника позивачів на виготовлення проектів судових рішень та інших процесуальних документів, які не мають силу оригіналу, так як створення проектів в автоматизованої системі документообігу (далі АСДС) може виконуватися як особисто суддею, так і за його дорученням помічником (стаття 66 ЦПК України), та такі дії є такими, що відповідають як змісту частини 8 статті 259 ЦПК України, так і Положенню про АСДС, що затверджено рішенням Ради суддів України 26.11.2010 за №30.

В той же час закінчення розгляду справи відбувається шляхом постановлення судового рішення, яке виготовлюяться у паперовій та електронній формах, та підписується особисто суддею, а отже становиться процесуальним документом, що ухвалений за наслідками розгляду справи. Таких порушень судом під час знаходження у нарадчої кімнаті не доведено.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що стосується інформації, оприлюдненої 24 жовтня 2019 року відносно них в частині, що починається зі слів «заместитель..» і до «0,1%)», а також «1.. железной дороге», та «по словам кашника..СБУ».

Так, за змістом статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Тому за обставин цієї справи підлягало вирішенню також питання щодо дотримання принципу презумпції невинуватості при поширенні суспільно значимої інформації, а саме звинувачення у вчиненні злочину позивача ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_7 , в тому числі в загальному контексті викладеної інформації: «заместитель начальника отдела «К» СБУ в Николаевской области ОСОБА_9 , который совместно с бандой силовиков, продолжает кошмарить предпринимателей, «крышевать» конвертационные центры, незаконные АЗС, коррупционные схемы связанные с таможней, хищения дизельного топлива, экспортом зерновых культур и другой продукции (доля СБУ от общего вала 0,1%)», «1. Артём Янковский - оперативный сотрудник отдела «К» - «крышует» схемы хищения дизельного топлива и грузов на Одесской железной дороге.», а також «По словам «кашника» ОСОБА_10 , он имеет мощную «крышу» в Киеве и большую часть из собранных денег передает своим «покровителям» в Центральный аппарат СБУ».

Поширена відповідачами інформація не є оціночними судженнями, а містить констатацію фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами.

Встановлені обставини, та відповідні ним правовідносини, що виникли між учасниками справи, на думку колегії, відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 8 травня 2019 року при розгляді справи №761/37180/17.

Аналогічний висновок міститься у постанові ВП Верховного Суду від 12 листопада 2019 року, який вона зробила при розгляді справи №904/4494/18, вказавши, що доводи відповідача про оціночний характер інформації спростовуються її змістом, оскільки ця інформація стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт.

Доказів того, що позивачі ОСОБА_4 і ОСОБА_7 притягувалися до кримінальної відповідальності за вимагання, отримання хабаря або отримував неправомірну вигоду при здійсненні безпосередньо покладених на них обов`язків, а також відомостей про звернення до відповідних правоохоронних органів (ДБР, НАБУ) у встановленому законом порядку з метою повідомити про відомі ОСОБА_8 факти, відповідачами та їх представниками не надані ні під час розгляду судом першої інстанції, ні під час розгляду у суді апеляційної інстанції.

Навпаки, така конкретна інформація про вчинення вищевказаними позивачами злочину і порушення ними законодавства, які не доведені, є негативною, та вона (ця інформація) доведена до відома громадськості і керівника регіонального органу не з метою ініціювання внесення цих даних про вчинення кримінальних правопорушень та їх перевірки у встановленому законодавством порядку, а з метою формування виключно негативної думки останніх щодо діяльності цих позивачів.

Відтак, вирішуючи справу про захист честі, гідності та ділової репутації, суд першої інстанції достатнім чином не перевірив чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження.

На думку колегії суддів, місцевий суд безпідставно не звернув увагу на те, що зміст і характер вищедослідженої інформації свідчить про наявність фактів, а тому така інформація не може вважатися оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Процесуальний обов`язок довести перед судом достовірність поширеної інформації належить відповідачам (пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року).

Враховуючи встановлені обставини, а також баланс прав на свободу слова, на повагу до гідності та честі, на недоторканність ділової репутації, а також презумпцію невинуватості, колегія суддів вважає за необхідним визнати недостовірними та такими, що порочать честь, гідність і ділову репутацію, інформацію стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , поширені ОСОБА_8 та ПП «Никвести Продакшн» на своїх сторінках в інтернеті 24 жовтня 2019 року в частині вищенаведених колегією суддів обставин та зазначених фактів, оскільки вони містять фактичні твердження про вчинення, з використанням службових повноважень, цими позивачами протизаконних дій, які мають ознаки злочинів, передбачених КК України.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для асоціації інформації, яка визнана нею недостовірною, з діями інших позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та вважає її такою, яка не може бути ідентифікована відносно цих позивачів.

В той же час позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у судових засіданнях доведено факт поширення про них 24 жовтня 2019 року частково негативної та недостовірної інформації про вчинення ними злочинів, що принижують їх честь, гідність та ділову репутацію, і викладене не є оціночним судженням.

Таким чином колегія суддів вважає, що за відсутності вироку суду стосовно позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 поширення відповідачами зазначеної інформації порушує презумпцію невинуватості та негативно впливає на немайнові права цих позивачів.

На підставі викладеного, рішення суду в частині відмови у визнанні частково недостовірною та спростуванні інформації від 24 жовтня 2019 року слід скасувати з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, та ухвалите нове, яким позовні вимоги в цієї частині задовольнити частково, визнав інформацію про те, що: «заместитель начальника отдела «К» СБУ в Николаевской области ОСОБА_9 , который совместно с бандой силовиков, продолжает кошмарить предпринимателей, «крышевать» конвертационные центры, незаконные АЗС, коррупционные схемы связанные с таможней, хищения дизельного топлива, экспортом зерновых культур и другой продукции (доля СБУ от общего вала 0,1%)», «1. Артём Янковский - оперативный сотрудник отдела «К» - «крышует» схемы хищения дизельного топлива и грузов на Одесской железной дороге.», а також «По словам «кашника» ОСОБА_10 , он имеет мощную «крышу» в Киеве и большую часть из собранных денег передает своим «покровителям» в Центральный аппарат СБУ» - недостовірною та такою, принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, та в межах заявлених позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вимог зобов`язати відповідачів спростувати зазначену інформацію від 24 жовтня 2019 року шляхом публікації вступної та резолютивної частин рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги в частині відмови у задоволені позову інших позивачів, та відносно усіх позивачів в частині іншої інформації не спростовують висновків місцевого суду, та пов`язані з особистою переоцінкою позивачами доказів по справі, та не впливають на обґрунтованість висновків суду в цій частині.

У відповідності до статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу задоволених вимог, з кожного із відповідачів у рівних частках слід стягнути по 525 грн. 50 коп. судового збору на користь кожного із позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , який ними сплачено у суді першої інстанції, та за подачу апеляційної скарги. За положеннями статті 137 ЦПК України також з кожного із відповідачів на користь позивача ОСОБА_4 слід стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі по 2 500 грн. з кожного, виходячи із їх співмірності обсягу задоволених вимог, тривалості розгляду справи, її складності та інших суттєвих обставин, встановлених по справі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , подану в їх інтересах адвокатом Тимошиним Володимиром Володимировичем залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , подану в їх інтересах адвокатом Тимошиним Володимиром Володимировичем - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 серпня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації, частково розміщеної 24 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким зазначені позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , Приватного підприємства «Никвести Продакшн» задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію інформацію стосовно ОСОБА_4 , поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на сторінці в соціальній мережі Facebook https://www.facebook.com/zhelo.denis і приватним підприємством «Никвести Продакшн» веб-сайті https://nikvesti.com, а саме:

«заместитель начальника отдела «К» СБУ в Николаевской области ОСОБА_9 , который совместно с бандой силовиков, продолжает кошмарить предпринимателей, «крышевать» конвертационные центры, незаконные АЗС, коррупционные схемы связанные с таможней, хищения дизельного топлива, экспортом зерновых культур и другой продукции (доля СБУ от общего вала 0,1%)»,

«По словам «кашника» ОСОБА_10 , он имеет мощную «крышу» в Киеве и большую часть из собранных денег передает своим «покровителям» в Центральный аппарат СБУ».

Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію інформацію стосовно ОСОБА_7 , поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на сторінці в соціальній мережі Facebook https://www.facebook.com/zhelo.denis і приватним підприємством «Никвести Продакшн» веб-сайті https://nikvesti.com, а саме:

«1. Артём Янковский - оперативный сотрудник отдела «К» - «крышует» схемы хищения дизельного топлива и грузов на Одесской железной дороге».

Зобов`язати ОСОБА_8 та приватне підприємство «Никвести Продакшн» спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 шляхом публікації вступної та резолютивної частини тексту судового рішення, не пізніше одного місяця з дня набрання ним законної сили, а саме: ОСОБА_8 на сторінці в соціальній мережі Facebook https://www.facebook.com/zhelo.denis і приватним підприємством «Никвести Продакшн» на веб-сайті https://nikvesti.com.

Стягнути на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_8 та приватного підприємства «Никвести Продакшн» судові витрати за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанціях по 525 грн. 50 коп. з кожного, та з кожного по 2 500 грн. витрат на правову допомогу .

Стягнути на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_8 та приватного підприємства «Никвести Продакшн» судові витрати за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій по 525 грн. 50 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

С. Ю. Колосовський