Провадження № 2/219/814/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Бібік Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соледарської міської об`єднаної територіальної громади в особі Соледарської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 до Соледарської міської об`єднаної територіальної громади в особі Соледарської міської ради з позовною заявою, яку згодом уточнив, та в якій остаточно просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок, загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.08.1999 р. укладено біржовий контракт №547-Н (договір купівлі-продажу) Артемівською філією Донецької торговельної біржі, за яким ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 за ціною 6 000,00 гривень, житловий будинок, загальною площею 64,3 м.кв., житловою площею 43,7 м.кв.. з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п.2.1. біржового контракту №547-Н (договір купівлі-продажу) від 30.08.1999 року в момент укладання контракту розрахунок покупцем з продавцем здійснено у повному обсязі. ОСОБА_1 зареєстрував 30.08.1999 р. за №61 право власності на житловий будинок у комунальному підприємстві-бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ, що підтверджується відміткою на зворотній стороні біржового контракту №547-Н від 30.08.1999 року. Згідно довідки комунального підприємства Бахмутського БТІ б/н від 30.08.2019 року та інформаційної довідки з ДРРП №188302639 від 11.11.2019 р. є власником вище зазначеного житлового будинку. Позивач вирішив розпорядитися житловим будинком, але при зверненні до нотаріуса йому було роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору, необхідно звернутись до суду для визнання право власності на житловий будинок. На теперішній час позивач не має змоги укласти нову угоду з відповідачем, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, які були вилучені брокерами Артемівській філії Донецької товарної біржі ще у 1999 році під час укладання біржового контракту №547-Н (договір купівлі-продажу), яка на теперішній час ліквідована та смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 продавця ОСОБА_3 . Всі умови договору виконані сторонами в повному обсязі на момент укладання. З часу придбання житлового будинку ніяких претензій зі сторони ОСОБА_3 до ОСОБА_1 не надходило. Визнання у право власності на житловий будинок, загальною площею 64,3 м.кв., житловою площею 43,7 м.кв., з надвірними спорудами , розташований за адресою: АДРЕСА_1 у судовому порядку необхідно позивачу, як власнику нерухомого майна для реалізації своїх конституційних прав.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Представник відповідача Соледарської міської об`єднаної територіальної громади в особі Соледарської міської ради Степаненко О.М. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 547-Н від 30.08.1999 року, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбав житловий будинок з надвірними спорудами (позначеними в плані: Б - літня кухня; Г - сарай; Б - погріб), житловою площею 43,70 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Фактична вартість об`єкту - 6000,00 гривень. Право власності на майно зареєстроване у КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним реєстраційним написом на договорі (а.с.4).

Згідно довідки про належність нерухомих об`єктів зареєстрованих в КП «Бахмутське БТІ» станом на 31.12.2012 року, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу засвідченим Артемівським філіалом Донецької товарної біржі від 30.08.1999 року (а.с.5).

Згідно інформаційної довідки №188302639 сформованої 11.11.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за параметрами запиту: АДРЕСА_1 , відомості відсутні (а.с.6).

Як вбачається з технічного паспорту загальна площа зазначеного будинку становить 64,3 кв.м, житлова 43,7 кв.м. (а.с.8).

Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №2, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер актового запису 1334 (а.с.29).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року визначає: щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Тому, оскільки договір купівлі - продажу був укладений 30.08.1999 року, суд приходить до висновку, що до даних відносин положення ЦК України від 16 січня 2003 року застосуванню не підлягають, а застосовуються норми ЦК УРСР в редакції чинній на момент укладення договору.

Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачалась необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

Таким чином, на дату укладання біржового контракту в законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору, мала місце колізія норми ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та норми кодифікованого нормативно-правового акту, а саме ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, роз`яснено, що у разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше.

В даному випадку, наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу, при цьому суд акцентує увагу, що Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року. При вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акту, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.

У судовому засіданні встановлено, що умови біржового контракту 547-Н (договору купівлі-продажу) від 30.08.1999 року виконано, однак правочин не посвідчено нотаріально. Крім того, на теперішній час посвідчити нотаріально вказаний договір купівлі-продажу не має можливості, оскільки продавець померла.

Такі обставини перешкоджають позивачу у здійсненні права володіння та розпорядження належним йому будинком.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав передбачений і відповідає чинному законодавству.

Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовна заява про визнання права власності є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81,229,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Володимирівка Бахмутського району Донецької області право власності на житловий будинок, житловою площею 43,7 кв.м., з надвірними спорудами, позначеними в плані: Б - літня кухня; Г - сарай; Б - погріб, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Соледарська міська об`єднана територіальна громада в особі Соледарської міської ради, місцезнаходження: Донецька область, м. Соледар, вул. Паркова, 3-А.

Рішення складено в повному обсязі 17 лютого 2020 року.

Суддя Н.М. Фролова