Постанова

Іменем України

12 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 161/9156/15-ц

провадження № 61-16825св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування»,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2019 року в складі судді Пахолюка А. М. та постанову Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Киці С. І., Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування»), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк»), про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 539 080,02 грн страхового відшкодування, 7 500,00 грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» в дохід держави 3 654,00 грн судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року ухвалу апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року касаційну скаргу

ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2016 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АХА Страхування», третя особа -

ПАТ «Креді Агріколь Банк», про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Додатковою постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року заяву

ПрАТ «СК «АХА Страхування» про ухвалення додаткового рішення до постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року, прийнятої за результатами розгляду касаційної скарги ПрАТ «СК «АХА Страхування» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до

ПрАТ «СК «АХА Страхування», третя особа - ПАТ «Креді Агріколь Банк», про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Судові витрати, понесені ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» за подання апеляційної скарги у розмірі 4 019,40 грн та касаційних скарг у розмірі 8 769,60 грн, компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Заяву ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про поворот виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року залишено без розгляду. Заяву ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до

ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа - ПАТ «Креді Агріколь Банк», про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування залишено без розгляду.

У лютому 2019 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» подало до Луцього міськрайного суду Волинської області заяву про поворот виконання рішення у зазначеній вище справі та одночасно окрему заяву про вжиття заходів забезпечення позову до розгляду заяви про поворот виконання рішення.

Заяву про забезпечення позову відповідач мотивує тим, що 24 жовтня 2018 року Верховним Судом було прийнято постанову, якою рішення Луцького міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області

від 15 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АХА Страхування» про захист прав споживача відмовлено.

Проте, 22 грудня 2015 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» виконано рішення суду про стягнення з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 .

546 580, 02 грн, а всього сплачено на реквізити виконавчої служби кошти в сумі

550 234, 02 грн. Грошові кошти в сумі 539 080, 02 грн та 7 500,00 грн на підставі розпоряджень виконавчої служби перераховані на банківські реквізити ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що скасовано рішення суду, яке було виконане в повному обсязі та грошові кошти отримані ОСОБА_1 , з метою виконання ОСОБА_1 ухвали щодо повороту виконання рішення та повернення стягнутих на його корись коштів, вважало, що необхідно вжити заходи щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1 .

Посилаючись на наведене, ПрАТ «СК «АХА Страхування» просило вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме на: грошові кошти в межах суми боргу у розмірі

546 580, 02 грн, в тому числі в іноземній валюті, в еквіваленті гривні за курсом Національного банку України на рахунках, відкритих у банківських установах на ім`я ОСОБА_1 ; об`єкт житлової нерухомості загальною площею 29, 2 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 74, 3 кв. м, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 ; квартиру загальною площею 69, 9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; інше рухоме та нерухоме майно, частки у господарських товариствах, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а також на майнові права на кошти банківського вкладу (депозиту), які належать ОСОБА_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12 червня 2019 року заяву ПрАТ «СК «АХА Страхування» про забезпечення заяви про поворот виконання рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АХА Страхування» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування задоволено частково.

До вирішення справи по суті накладено арешт на майно, що належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , в межах предмету заяви в розмірі

546 580, 02 грн, а саме: об`єкт житлової нерухомості загальною площею 29, 2 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 74, 3 кв. м, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 ; квартиру загальною площею 69, 9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

В решті вимог відмовлено.

Задовольняючи частково заяву відповідача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, в межах вирішення питання про поворот виконання рішення, може утруднити чи зробити неможливим виконання ухвали та повернення ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 546 580,02 грн, стягнутих на його користь на підставі рішення, яке скасовано постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року.

Постановою Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про забезпечення заяви про поворот виконання рішення, апеляційний суд виходив з правильності його висновків, оскільки в поданій заяві про забезпечення позову вказано вид забезпечення, зазначено всю необхідну інформацію про предмети забезпечення. Заява містить достатньо обґрунтовані висновки про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення. При цьому апеляційним судом зазначено, що відповідач ставить вимогу про стягнення з ОСОБА_1 . 546 580, 02 грн, а тому вжиті судом заходи є співмірними із заявленими вимогами.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та інших учасників справи

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення заяви про поворот виконання рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Зазначає, що у судів попередніх інстанцій не було підстав для забезпечення заяви про поворот виконання рішення суду, оскільки відсутні підстави стверджувати про реальну загрозу невиконання можливого судового рішення суду. Вказує на те, що накладання арешту на належне йому майно є незаконним та необґрунтованим, оскільки він працевлаштований та має стабільний дохід, що спростовує висновки судів про загрозу невиконання ухвали суду та наявність підстав для накладання арешту на його майно.

Також вважає безпідставними висновки апеляційного суду про те, що позивач не надав суду доказів, які б свідчили про його постійні доходи від трудової, наукової, підприємницької діяльності, які б стверджували, що у випадку постановлення рішення про стягнення певної грошової суми ним такі зобов`язання будуть виконанні, оскільки апеляційний суд розглянув справу без його участі, не зважаючи на його клопотання про відкладення справи. В судових засіданнях він мав намір надати докази на спростування висновків суду першої інстанції, про те апеляційний суд позбав його такої процесуальної можливості.

Крім того, заявник посилається на практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) та зазначає, що судами допущено порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснено незаконне втручання у мирне володіння його майном.

У жовтні 2019 року ПрАТ «СК «АРКС» (попередні назва - ПрАТ «СК «АХА Страхування») подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначає про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій.

Вважає безпідставними доводи касаційної скарги про те, що в судів не було підстав для вжиття заходів забезпечення заяви про поворот виконання рішення, оскільки дії позивача свідчать про свідоме затягування розгляду заяви та небажання повертати грошові кошти, отримані ним на виконання рішення суду, яке було скасовано.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу.

31 січня 2020 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить наступне нерухоме майно: об`єкт житлової нерухомості загальною площею 29, 2 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира

АДРЕСА_4 , вартістю 29 635 грн; квартира

АДРЕСА_5 .

Відповідно до виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 19 листопада 2015 року у справі № 161/9156/15-ц на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року про стягнення з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 546 580, 02 грн, відкрито виконавче провадження.

ПрАТ «СК «АХА Страхування» повністю виконало рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року, а саме грошові кошти в розмірі

539 080, 02 грн та 7 500,00 грн. були перераховані на банківські реквізити ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 15 червня 2016 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АХА Страхування», третя особа - ПАТ «Креді Агріколь Банк», про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частиною п`ятою статті 444 ЦПК України визначено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року N 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року

№ 3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

За приписами частини восьмою статті 444 ЦПК України при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який, зокрема, поширюється також на ухвалу про поворот виконання рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що невжиття заходів забезпечення позову, в межах вирішення питання про поворот виконання рішення, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, оскільки предметом вимог відповідача є стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 546 580,02 грн, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для накладання арешту на належне позивачу майно, правильно визначивши таке забезпечення співмірним з заявленими вимогами.

Доводи касаційної скарги про те, що вжиття заходів забезпечення позову є безпідставним та не співмірними з вимогами відповідача, оскільки позивач працевлаштований та має постійних дохід, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зазначене не є гарантією виконання позивачем ухвали про поворот виконання рішення суду, яким стягнуто на його корить 546 580 ,02 грн.

Аргументи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що апеляційний суд розглянув справу без його участі, не зважаючи на його клопотання про відкладення справи, чим позбавив його права на спростування висновків суду щодо не надання доказів позивачем, які б свідчили про його постійні доходи від трудової, наукової, підприємницької діяльності та стверджували, що у випадку постановлення рішення про стягнення певної грошової суми ним такі зобов`язання будуть виконанні, не беруться судом до уваги, оскільки судова повістка-повідомлення, яка була направлена ОСОБА_1 , повернулась без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», після чого апеляційним судом завчасно було повідомлено позивача про розгляд справи телефонограмою.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач завчасно був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи апеляційним судом, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про відкладення розгляду справи та розглянув справу без участі сторін, які були належним чином повідомленні. При цьому позивач вже звертався з клопотанням про відкладення розгляду справи, подає процесуальні документи, що значно сповільнюють розгляд заяви відповідача про поворот виконання рішення суду, що дає підстави дійти висновку про свідоме затягування розгляду зазначеного питання, крім того спростовує посилання позивача в касаційній скарзі про те, що в суду не було підстав вважати, що ухвала суду про поворот виконання рішення не буде виконана з його вини.

Також, слід зауважити, що вже на час розгляду справи апеляційним судом ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05 липня 2019 заяву ПрАТ «СК «АХА Страхування» заяву про поворот виконання рішення задоволено. В порядку повороту виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року у справі № 161/9156/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ«СК «АХА Страхування», третя особа - ПАТ «Креді Агріколь Банк», про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» безпідставно отриману суму коштів в розмірі 546 580,02 грн, перераховану на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року.

Аргументи касаційної скарг ОСОБА_1 про те, що судами допущено порушення

статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснено незаконне втручання у мирне володіння його майном, є безпідставними та свідчить про неправильне розуміння позивачем завдання правового інституту забезпечення позову. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. У цій справі судами дотримано баланс між інтересами відповідача, який ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову та позивача, щодо якого такі заходи застосовано. Накладання арешту на належне позивачу майно при реальній загрозі утруднення виконання судового рішення, не свідчить про порушення судами права позивача мирно володіти ним.

Посилання в касаційній скарзі на практику ЄСПЛ є нерелевантим, оскільки рішення на які посилається заявник ухвалені судом в справах з іншими фактичними обставинами.

Інші аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі позивача, які належним чином перевірені в процесі апеляційного розгляду справи та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах які безпосередньо стосуються дотримання судами норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик