Справа №464/7549/20
пр № 2-з/464/66/20
У Х В А Л А

31 грудня 2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/7549/20

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

вимоги: забезпечення позову

Обставини справи

Адвокат Поваляєв П.О. до пред`явлення позову звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в інтересах та від імені ОСОБА_1 , в якій просить:

-накласти арешт на все майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_2 ;

-накласти арешт на все майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_3 .

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Зміст і форма заяви про забезпечення позову визначені ст.151 ЦПК України. За ч.6 даної статті до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір»).

Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову (ч.9 ст.185 ЦПК України).

Встановлено, що до заяви додано документ про сплату судового збору у сумі 420,40 гривень згідно з наданою квитанцією № 90955 від 30 грудня 2020 року, однак в автоматизованій системі документообігу КП «Д-3» при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України встановлено відсутність такого підтвердження.

За п.п.3, 4 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Всупереч наведеним положенням ЦПК України заява про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності вжиття як заходів забезпечення позову в цілому, так і арешту майна зокрема, не конкретизовано, на яке майно (та його вартість) необхідно накласти арешт. Заява обмежена обґрунтуванням позовних вимог про стягнення боргу по суті, що є недостатнім для вирішення питання саме про такий захід забезпечення позову як арешт майна.

За положеннями ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням недоліків заяви про забезпечення доказів таку слід повернути заявнику/представнику заявника. Постановлення даної ухвали не перешкоджає повторному зверненню з аналогічними вимогами.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву адвоката Поваляєва П.О., подану від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову повернути заявнику/представнику заявника.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання - 31 грудня 2020 року та згідно з вимогами ст.353 ЦПК України апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Тімченко