Дата документу 10.11.2020 Справа № 311/2032/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/2032/20 Головуючий у 1-й інстанції: Сидоренко Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/3058/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 17 липня 2020 року про визнання неподаною та повернення ОСОБА_1 позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у частці від заробітку, у якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісяця, починаючи стягнення з дня досягнення дочкоюповноліття з 16.04.2020 року і до закінчення нею навчання 30.06.2021 року; судові витрати по сплаті судового збору та розгляд в суді позовної заяви про стягнення аліментів стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2020р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з наявністю недоліків та надано позивачу п`ять днів на їх усунення з дня вручення копії ухвали.

Ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області від 17 липня 2020р. позовну заяву ОСОБА_1 доОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, визнано неподаною та повернуто позивачеві у зв`язку з неусуненням недоліків, визначених ухвалою від 30.06.2020р .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що недоліків, визначених в ухвалі від 30.06.2020р., вона не усували, оскільки їх не існувало, а судом неправомірно було залишено без руху її позовну заяву за надуманими недоліками, які не передбачені вимогами ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Тому вважає безпідставним подальше визнання неподаною та повернення їй судом її позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_2 не надано, хоча скаргу ним отримано 23.09.2020р., що не є перешкодою у відповідності до вимог ч. 3 статті 360 ЦПК України для апеляційного розгляду.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Маловічко С.В. суддів Подліянову Г.С. і Гончар М.С. (а.с. 38).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною

скаргою відкрито 18 вересня 2020 року, справу призначено до апеляційного розгляду в по-

рядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України, оскільки в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Тому в силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про її залишення без руху В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2020р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з такими недоліками:

-в ній відсутні відомості про відповідача ОСОБА_2 , а саме, дата та місце його народження, номер та серія його паспорту, відомі номери зв`язку: офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

-не зазначено в якості третьої особи повнолітню доньку ОСОБА_2 , оскільки аліменти стягуються на її утримання у зв`язку з продовженням навчання, та не надано копії позовної заяви для неї;

-не додано до позовної заяви довідку Дніпрорудненського індустріального коледжу в оригіналі, оскільки письмові докази про місце та період навчання повнолітньої дочки слід надавати в оригіналі;

-до позовної заяви не долучено відповідних документів на обґрунтування позовних вимог щодо початку відліку часу стягнення аліментів на повнолітню дочку.

З матеріалів справи вбачається, що вказану ухвалу позивач ОСОБА_1 отримала

08.07.2020р., але протягом п`яти днів та і в подальшому вказаних судом недоліків не усунула, тому суд ухвалою від 17.07.2020р. визнав неподаною та повернув їй її позовну заяву.

Скарга побудована на тому, що зазначені в ухвалі вимоги суду є безпідставними, оскільки не є недоліками позовної заяви, та колегія погоджується з цими доводами позивача з огляду на такі обставини.

Так, суд вказував, що позивачем не зазначено повних відомостей про відповідача ОСОБА_2 , а саме: його дати та місця народження, номеру та серії паспорту, відомості про його електронну адресу та адресу електронної пошти.

Але пунктом 2 ч. 3 статті 175 ЦПК України не передбачено вимог щодо зазначення дати та місця народження відповідача, а номер та серія паспорту вказуються як альтернатива у випадку не зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Проте позивачем у позовній заяві було зазначено РНОКПП відповідача, а тому серія та номер паспорту не мали визначатись як обов`язкові реквізити.

Також позивач зазначила, що адреса електронної пошти відповідача відсутня. Та п. 2 ч. 3 статті 175 ЦПК України не визначає серію та номер паспорту, електронну адресу і адресу електронної пошти як обов`язкові, а оговорює їх зазначення наявністю таких відомостей у позивача.

У своїй позовній заяві позивач зазначила відомий їй номер мобільного телефону відповідача.

Отже, позивач повністю виконала вимог п. 2 ч. 3 статті 175 ЦПК України щодо відомостей про відповідача, а тому недоліків в цій частині, на які вказував суд, нею допущено не було.

Згідно з ч. 1 статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

У позовній заяві позивачем було визначено лише відповідача ОСОБА_2 , тому надано оригінал позовної заяви суду та одну копію позовної заяви для вручення відповідачеві.

Проте судом було зазначено, що відповідно до положень ч. 3 статті 200 Сімейного кодексу України, у колі осіб, які беруть участь у справі, в якості третьої особи на стороні позивача не зазначено повнолітню доньку ОСОБА_2 , оскільки предметом позовних вимог є стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, а тому пред`явлений позов зачіпає її законні права та інтереси, та, відповідно до вимог ч. 1 статті 177 ЦПК України до позову не додано копій позовної заяви з додатками до нього по кількості осіб, які беруть участь у справі.

З цього приводу колегія зазначає, що ч. 1 статті 177 ЦПК України неправильно витлумачена судом. Так, у ній зазначається, що позивач має надати копії позовної заяви та долучені до неї документи у кількості відповідно до кола визначених у позові осіб, а не по кількості осіб, які, на думку суду, мають бути залучені до участі у справі. Та саме необхідну кількість копій долучила позивач до своєї позовної заяви. А тому у суду не було підстав, спираючись на вказану процесуальну норму, визначати недоліком незазначення третьої особи у позовній заяві, та, відтак, ненадання для неї копії позовної заяви та документів.

Згідно загальних правил процесуального судочинства позивачу належить право обирати коло осіб, яких він визначає як учасників спірних правовідносин, зокрема, спрямовуючи до них свої вимоги. Тому суд не може залишати без руху позовну заяву з тих підстав, що, на його думку, позивач мав визначити й інших учасників, в тому числі, третіх осіб, навіть у разі доцільності їх участі у справі.

Зазначене відповідає приписам статті 53 ЦПК України, згідно з якою треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідно до ч. 3 вказаної норми, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляд увстановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Отже, саме на суд покладається обов`язок залучити третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а тому такі вимоги суду, спрямовані позивачеві у вигляді недоліків на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, не відповідають приписам статей 53, 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачен оцим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною 5 статті 95 ЦПКУ передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмовогодоказу.

У ч. 6 вказаної статті унормовано,якщо подано копію (електроннукопію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справиабо з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Вбачається, що позивач до позовної заяви подала копії доказів, які засвідчила. Але суд визнав недоліком надання копії довідки Дніпрорудненського індустріального коледжу з місця навчання повнолітньої дочки сторін - ОСОБА_2 , вказуючи, що письмові докази про місце та період навчання необхідно подати в оригіналі.

Та колегія погоджується з доводом скарги, що така вимога суду не ґрунтується на приписах статті 95 ЦПК України та жодним нормативним актом не передбачена, тому у суду не було підстав вказувати як недолік подання такої довідки в копії, а не в оригіналі.

Крім того, позивач у змісті позовної заяви указала, що має всі засвідчені копії документів у оригіналах, а тому суд міг в ході розгляду справи у випадку необхідності дослідити оригінали, а не залишати без руху позовну заяву через долучення до позову не оригіналу, а копії одного із доказів.

Більш того, відсутність оригіналу будь-якого письмового доказу може стати підставою для відмову у позові, та у будь-якому випадку не може бути підставою для повернення позовної заяви.

Також не зоснована на приписах статей 175, 177 ЦПК України вимога суду про долучення до позовної заяви відповідних документів на обґрунтування вимог щодо початку

відліку часу стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, а саме: з дня досягнення нею повноліття.

Але дата, з якої присуджуються аліменти на повнолітню дочку, є предметом доказування у справі, оскільки закон пов`язує наявність такого права саме з продовженням навчання повнолітньої дитини сторін. Тому суд ці обставини мав дослідити в ході розгляду справи та правильно встановити цей момент на підставі відповідного аналізу доказів, але ажніяк не вважати це недоліком позовної заяви.

Таким чином, жодного недоліку позовної заяви, які визначив суд в ухвалі від 30.06.2020р., колегія не встановила, а тому суд безпідставно залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху за надуманими підстава, а потім необґрунтовано визнав її неподаною та повернув позивачу.

У такому разі не можна визнати оскаржувану ухвалу законною і обгрунтованою, у зв`язку з чим відповідно до вимог пп. 3,4 ч. 1 статті 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню із поверненням матеріалів за позовною заяву ОСОБА_1 до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження у справі).

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 17 липня 2020 року скасувати, матеріали за позовної заявою ОСОБА_1 повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова прийнята, складена та підписана 10 листопада 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.