СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 757/53167/18-ц

пр. № 2/759/5577/20

12 листопада 2020 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «999» про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальність «999», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вестін» про стягнення безпідставно набутих коштів, посилаючись, що у провадженні Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченко В. Г. перебуває виконавче провадження №55148861 в рамках якого приватним виконавцем виконавчого округу Татарченком В.Г. постановою від 22.11.2017 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 55148861 було накладено арешт, на кошти боржника ОСОБА_1 , яка ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.05.2018 року скасована в частині накладення арешту на грошові кошти, що розміщені на рахунку НОМЕР_1 для зарахування пенсії, відкритому 20.02.2016 року на ім`я ОСОБА_1 у Публічному акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль», а також в частині накладення арешту на грошові кошти, що розміщені на рахунку НОМЕР_2 , відкритому у ТВБВ № 10026/0203 філії головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» для заходів соціальної підтримки за програмою «Картка киянина».

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 17.07.2018 р. ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10.05.2018 року змінено, а саме абзац третій резолютивної частини після слів «у виконавчому провадженні № 55148861 доповнено словами: в в частині накладення арешту: 1) на грошові кошти, що розміщені на рахунку № НОМЕР_1 (для зарахування пенсії) у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) на ім`я ОСОБА_1 ; 2) на грошові кошти що розміщені на рахунку № НОМЕР_2 , у ТВБВ №10026/0203 філії Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 для заходів соціальної підтримки за програмою «Картка киянина». В решті ухвалу суду залишено без змін.

Таким чином, постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка В.Г. від 22.11.2017 р. про арешт коштів боржника було скасовано в частині накладання арешту на грошові кошти на пенсійних рахунках.

На виконання ухвали суду першої інстанції, Відповідачем постановою від 23.05.2018р. було знято арешт з коштів позивача.

Згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 наданою ПАТ ««Райффайзен Банк Аваль» від 06.08.2018 р. (за період 01.11.2017-06.08.2018) та меморіальних ордерів від 20.12.2017 р., 12.02.2018 р., 21.03.2018 р., з пенсійного рахунку Позивача на рахунок Відповідача на підставі ВП №55148861 на підставі виконавчого листа №752/18374/1-ц від 24.10.2017 р. було стягнуто грошових коштів на загальну суму 17642 (сімнадцять тисяч шістсот сорок дві) гривні 58 копійок. (12556,83 грн+1695,25 грн.+3390,50 грн. = 17642,58 грн.)

Таким чином, оскільки, постанова приватного виконавця Татарченка В.Г. про арешт коштів була скасована щодо пенсійних рахунків позивача, то відповідно до ст. 1212 ЦК України, грошові кошти стягнуті за період дії арешту з 01.11.2017 року до 06.08.2018 року, вважаються безпідставно набутим майном.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2018 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 27)

Постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2019 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2018 року залишено без змін. (а.с. 90-91)

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.09.2020 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20.11.2019 року скасовано, справу передано на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва за встановленою відсудністю. (а.с. 142-145)

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21.09.2020 р. відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. (а.с. 148-149).

19.10.2020 року до суду надійшов відзив приватного виконавця округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що він, як останній приватний виконавець діяв в межах чинного законодавства, що підтверджено постановою Апеляційного суду м Києва від 17.07.2018 р, та зазначив, що виконавець не забов`язаний перевіряти,чи є банківський рахунок пенсійним, на це навіть наголосила у своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 19.05.2020 року №905/361/19 в якій зазначається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»), та зазначив, що у вказаній цивільній справі відповідач є не належний, оскільки стягнуті кошти з позивача були здійснення для погашення заборгованості перед стягувачем та при стягненні коштів, відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «страхова компанія «ЕйЕмДжи Груп» на підставі договору № 110000.83.00011.18 від 15.03.2018 р. Страхова сума за вказаним договором складає 5 023 499,76 грн. Відповідач також наголосив, що стягнуті з позивача не можуть вважатися безпідставним збагаченням згідно ст.. 1212 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа,яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно),зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно тоді, коли підстава, на якій воно було набуте,згодом відпала. (а.с. 151-152)

Представник третьої особи - ТОВ «999» пояснення з приводу позову не надав.

Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва згідно з рішенням цього суду від 13 липня 2017 року видано два виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ "999" заборгованості за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 31 жовтня 2013 року у розмірі 1 944 000 гри., трьох відсотків річних у розмірі 106 893, 37 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 337 472 грн., а також судових витрат у розмірі 50 825, 48 грн.

13 листопада 2017 року приватним виконавцем Татарченком В.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55148861 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

20 листопада 2017 року приватним виконавцем Татарченком В.Г. винесено постанову, якою накладено арешт на- майно боржника у виконавчому провадженні №55148861.

22 листопада 2017 року приватним виконавцем Татарченком В.Г. винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №55148861.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.05.2018 року скасована постанова приватного виконавця виконавчого округу Татарченка В.Г. від 22.11.2017 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 55148861,в частині накладення арешту на грошові кошти, що розміщені на рахунку НОМЕР_1 для зарахування пенсії, відкритому 20.02.2016 року на ім`я ОСОБА_1 у Публічному акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль», а також в частині накладення арешту на грошові кошти, що розміщені на рахунку НОМЕР_2 , відкритому у ТВБВ № 10026/0203 філії головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» для заходів соціальної підтримки за програмою «Картка киянина». (а.с. 8-10)

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 17.07.2018 р. ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10.05.2018 року змінено, а саме абзац третій резолютивної частини після слів «у виконавчому провадженні № 55148861 доповнено словами: в частині накладення арешту: 1) на грошові кошти, що розміщені на рахунку № НОМЕР_1 (для зарахування пенсії) у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) на ім`я ОСОБА_1 ; 2) на грошові кошти що розміщені на рахунку № НОМЕР_2 , у ТВБВ №10026/0203 філії Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 для заходів соціальної підтримки за програмою «Картка киянина». В решті ухвалу суду залишено без змін. (а.с. 11-13)

Приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, серед яких, зокрема передбачена така підстава як надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.

Загальні умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, адже отримання однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони у порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 наданою ПАТ ««Райффайзен Банк Аваль» від 06.08.2018 р. (за період 01.11.2017-06.08.2018) та меморіальних ордерів від 20.12.2017 р., 12.02.2018 р., 21.03.2018 р., з пенсійного рахунку позивача на рахунок відповідача на підставі ВП №55148861 на підставі виконавчого листа №752/18374/1-ц від 24.10.2017 р. було стягнуто грошових коштів на загальну суму 17642 (сімнадцять тисяч шістсот сорок дві) гривні 58 копійок. (12556,83 грн+1695,25 грн.+3390,50 грн. = 17642,58 грн.) (а.с. 14-18)

Проте, приватний виконавець в межах здійснення виконавчого провадження не набуває та не може зберегти жодного майна, в тому числі і грошових коштів за рахунок боржника. Разом з цим, перерахування коштів стягувачам здійснюється виконавцем за відсутності жодних ознак відплатності чи набуття матеріальної вигоди.

Відтак, застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України є неможливим, оскільки вказаною нормою закону регулюється право на повернення майна виключно від особи, яка його утримує (майно) без достатніх правових підстав. При цьому, на момент звернення до суду з позовом у даній справі та станом на час винесення рішення відповідач не володів, не розпоряджався грошовими коштами у розмірі 17642,58 грн., які перераховані на користь стягувача ТОВ «999)

Таким чином Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Татарченко Владислав Геннадійович, не може бути відповідачем у даній справі, оскільки предметом позову є порушення прав в зв`язку з накладанням арешту, однак даний відповідач діяв в межах своїх повноважень.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, суд приходить до висновку, що позов подано до неналежного відповідача, відсутні клопотання позивача щодо залучення у справі належного відповідача чи заміни неналежного відповідача на належного, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, позов про стягнення безпідставно набутих коштів задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12,13,76,77,79, 81,263,264 ,280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до приватного виконавця округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «999» про стягнення безпідставно набутих коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум