Справа №464/637/20
пр № 2-з/464/13/20
У Х В А Л А

18 лютого 2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

в провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини.

17 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити явку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Львівського обласного дитячого психо-неврологічного диспансеру 24 лютого 2020 року о 12 год для проведення психологічного обстеження та отримання допомоги психолога.

Заяву мотивує тим, що 21.12.2019 ОСОБА_2 забрав дитину до своєї матері, яка проживає у с.Ключарки Мукачівського району Закарпатської області. Незважаючи на попередні домовленості відповідач відмовився повертати дитину до м.Львова навіть коли 16.01.2020 почалось навчання в школі. Зазначає, що відповідач негативно впливає на психоемоційний стан дитини. Відтак, вважає, що проведення психологічного обстеження дитини необхідно для забезпечення найкращих інтересів дитини при прийнятті рішення по справі оскільки дасть можливість встановити наявність чи відсутність зловживання відповідачем своїми батьківськими правами, психологічного тиску та маніпуляцій дитиною, вплив поведінки батька на психоемоційний стан дитини та наслідки такої поведінки для психічного здоров`я доньки.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Виходячи із ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, обраний позивачем захід забезпечення позову не спроможний забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Крім цього, позивачем не зазначено обставин, які б вказували та те, що невжиття зазначених в заяві заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повна ухвала суду складена 18 лютого 2020 року.

Суддя Борачок М.В.