Справа № 171/1015/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2020 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Хоруженко Н.В.

за участю секретаря Харченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Грушівської сільської ради Апостолівського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гузєв І.Г. звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Посилалися на те, що 15.03.1984 року ОСОБА_4 шляхом укладення договору купівлі-продажу набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 . Після придбання вказаного будинку ОСОБА_4 зареєструвався та почав фактично проживати у ньому. Починаючи з 1988 року окрім ОСОБА_4 у вказаному будинку зареєструвалися та почали проживати ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 10.12.1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, відкрилась спадщина, до складу якої увійшов зазначений житловий будинок. Спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5 , однак не отримала свідоцтва про право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшли майнові права на вказаний житловий будинок. Дану спадщину прийняв їх син ОСОБА_6 , однак свідоцтва про право на спадщину не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої увійшли майнові права на вказаний житловий будинок. 08.06.2017 року позивач ОСОБА_1 , яка є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_6 , в порядку та у строк визначений законодавством звернулася до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не надано правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок, не доведено факт його реєстрації та його належність спадкодавцю ОСОБА_6 . В зв`язку з викладеним позивач в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити право власності на житловий будинок як спадкове майно. ОСОБА_1 просить визнати за нею право власностіна житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 09.10.2018 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28.11.2018 року за клопотанням представника позивача у приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 12.02.2019 року за клопотанням представника позивача в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та витребувано з Грушівської сільської ради відомості про те, чи була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована та чи проживала на момент смерті з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , та якщо так, то з якого часу.

04.03.2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.

25.03.2019 року від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява відповідно до якої справу просить слухати за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява згідно якої просить провести судовий розгляд справи за відсутності свого представника, проти позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_2 про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.03.1984 року встановлено, що ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_8 житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.12).

За даними Апостолівського відділу БТІ власником будинку що знаходиться в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.03.1984 року (а.с.14).

З копії свідоцтва про шлюб від 10.12.1999 року встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб (а.с.110).

Згідно свідоцтва про смерть виданого 02.11.2000 року виконкомом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.111).

Згідно довідки виконкому Грушівської сільської ради Дніпропетровської області від 22.02.2019 року, відповідно до запису погосподарської книги № 5 Леніської сільської ради за 1996-2000 роки, особовий рахунок АДРЕСА_2 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 на день смерті разом з ним за даною адресою були зареєстровані та проживали дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , не родичі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .. Дані обставини підтверджені викопіюванням з погосподарської книги (а.с.15-18).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.45).

Згідно довідки виконкому Грушівської сільської ради Дніпропетровської області від 21.11.2017 року, відповідно до запису погосподарської книги № 5 Леніської сільської ради за 2006-2010 роки, особовий рахунок АДРЕСА_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день смерті разом з нею за даною адресою були зареєстровані її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , не родич ОСОБА_2 .. Дані обставини підтверджені викопіюванням з погосподарської книги (а.с.19).

Згідно довідки виконкому Грушівської сільської ради Дніпропетровської області від 21.11.2017 року, відповідно до запису погосподарської книги № 5 Леніської сільської ради за 2006-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав та був зареєстрований. Дані обставини підтверджені викопіюванням з погосподарської книги (а.с.19).

Рішенням Дзержинського районного суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.05.2018 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Грувська сільська рада Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є двоюрідною сестрою померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є племінницею померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.21-23).

З матеріалів дослідженої спадкової справи № 204/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 встановлено, що 15.08.2018 року ОСОБА_1 подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , інші спадкоємці не звертались (а.с.104-160).

Із постанови приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В. від 15.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , у зв`язку з не наданням спадкоємицею документів необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме, реєстрації права власності на нерухоме майно, яке є об`єктом спадщини (а.с.24).

З інформаційних довідок зі спадкового реєстру встановлено, що з заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_9 та ОСОБА_5 до Апостолівської державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи, що її двоюрідний брат ОСОБА_10 набув право власності на будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування, однак не зареєстрував право власності за собою звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, зокрема склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Згідно п. 1 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, № 296/5 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Виходячи з викладеного дійсно у випадку не надання спадкоємцем документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, це є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Так статті 1216, 1217 ЦК України, визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Досліджені докази свідчать, що ОСОБА_4 набув за життя право власності на спірний житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, а договір купівлі-продажу житлового будинку від 15.03.1984 року згідно якого ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_8 житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , містить технічну помилку у написанні вірного прізхвища покупця - " ОСОБА_11 " замість вірного " ОСОБА_12 "(а.с.12)..

На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок діяли норми Цивільного кодексу УРСР, відповідно до яких повинен встановлюватися правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до положень ст.100 та 101 ЦК УРСР, в редакції, яка діяла на час придбання вищезазначеного будинку, в особистій власності громадян міг бути, зокрема, жилий будинок. В особистій власності громадянина міг бути один жилий будинок (або частина його). При цьому, глава 10 цього Кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Крім того, статтею 128 ЦК УРСР визначався момент виникнення права власності у набувача майна за договором з моменту передачі речі.

Отже, право власності у ОСОБА_4 на будинок АДРЕСА_1 виникло з моменту укладення договору купівлі-продажу .

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно, відповідно до закону, підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином судом достовірно встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 дійсно був власником зазначеного вище житлового будинку, а тому він входить до складу спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 , його спадщинку прйняла його дружина ОСОБА_5 , а після її смерті її син ОСОБА_6 , який помер.

Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлого ОСОБА_13 , але не має можливості оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Враховуючи, що позивач реалізувала своє право на прийняття спадщини звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса, що підтверджується матеріалами спадкової справи, позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає обґрунтованими.

Зі змісту ст.ст. 15,16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивача, а тому може бути застосований судом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,12,13,76-82,89,95,247,258-259,264,265,273,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_4 15.01.1984 року, який зареєстровано в реєстрі секретарем виконкому Ленінської сільської ради за №43.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку (літ.А) загальною площею 37,2 кв.м., будівлі кухні, навісу (літ.Б) загальною площею 68,9 кв.м., гаражу (літ.Д) загальною площею 21,1 кв.м., сараю (літ.Е) загальною площею 19,9 кв.м, душу (літ.З), вбиральні (літ.И), коптильня, підвал (літ.К) загальною площею 4,5 кв.м., басейн (№1), замощення (І) в порядку спадкування за законом.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення скласти протягом 10 днів.

СуддяН. В. Хоруженко