Номер провадження: 22-ц/813/3833/20
Номер справи місцевого суду: 521/3547/17
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом з наданням у володіння та користування приміщень, які знаходилися у фактичному володінні та користуванні спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом, який вподальшому уточнила та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом, на спадкове майно, яке залишилося після смерті рідної тітки - ОСОБА_13 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 3/25 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в цілому з чотирьох кам`яних житлових будинків під літерами «А», «Б», «В», «Д», загальною площею 158,52 кв.м., з надвірними будівлями: льохом під літерою «К», сараю під літерою «Г», вбиральні під літерою «Ж», сараю під літерою «Н», огородження № 1-4, мощення розташованих на належній Одеській міській раді ділянці площею 798 кв. м. та надати їй у володіння та користування 3/25 частки в домоволодінні АДРЕСА_1 , а саме: кам`яний одноповерховий житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 22,9 кв.м., який складається із: коридору площею 6,2 кв.м., житлової кімнати площею 8,1 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м.,котельні площею 1,2 кв.м., мотивуючи це тим, що в передбачений законом шестимісячний строк позивач звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття вище вказаної спадщини та надала необхідні для цього документи. 19 грудня 2014 року Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 784/2014 до майна ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час провадження по вказаній спадковій справі нотаріус на свої запити від 26.12.2016року за № 4580/02-14 за № 4577/02-14 до КП БТІ Одеської міської ради отримала відповіді про те, що у вищевказаному домоволодінні між співвласниками відбувся перерахунок ідеальних часток, тому частка всіх співвласників по домоволодінню після їх перерозподілу не складають одиницю та підлягають перереєстрації. Вказані обставини і стали причиною винесення нотаріусом 22 лютого 2017 року постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на зазначену спадщину за заповітом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду у повному обсязі зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 01 березня 1991 року ОСОБА_14 купила у ОСОБА_15 3/25 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в цілому з чотирьох кам`яних житлових будинків під літерами «А», «Б», «В», «Д», загальною площею 158,52 кв.м., з надвірними будівлями: льохом під літерою «К», сараю під літерою «Г», вбиральні під літерою «Ж», сараю під літерою «Н», огородження №1-4, мощення -І-ІІ, розташованих на належній Одеській міській раді земельній ділянці площею 798 кв.м. Того же дня даний договір купівлі-продажу посвідчено Мельник Л.В., старшим державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі № 2-864;

- в передбаченому законом порядку виділ в натурі належного ОСОБА_13 вище вказаного нерухомого майна не вирішувався;

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_13 ;

-після смерті ОСОБА_13 на ім`я - ОСОБА_1 , відкрилась спадщина за заповітом, яка складається із 3/25 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в цілому з чотирьох кам`яних житлових будинків під літерами «А», «Б», «В», «Д», загальною площею 158,52 кв.м., з надвірними будівлями: льоха під літерою «К», сараю під літерою «Г», вбиральні під літерою «Ж», сараю під літерою «Н», огородження №1-4, мощення -І-ІІ, розташованих на земельній ділянці Одеської міської ради площею 798 кв. м.;

- в передбачений законом шестимісячний строк позивач звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття вище вказаної спадщини та надала необхідні для цього документи;

- 19 грудня 2014 року Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 784/2014 до майна ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- під час провадження по вказаній спадковій справі нотаріус на свої запити від 26.12.2016 року за № 4580/02-14 за № 4577/02-14 до КП БТІ Одеської міської ради отримала відповіді про те, що у вищевказаному домоволодінні між співвласниками відбувся перерахунок ідеальних часток, тому частка всіх співвласників по домоволодінню після їх перерозподілу не складають одиницю та підлягають перереєстрації;

- постановою державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 22 лютого 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом з наданням у володіння та користування приміщень, які знаходилися у фактичному володінні та користуванні спадкодавця, суд першої інстанції виходив з того, що:

-позивачкою не надано жодного доказу на порушення прав, свобод чи інтересів, невизнання їх чи оспорювання відповідачами;

-частки інших співвласників є не встановленими і на сьогоднішній день вони позбавлені можливості розпоряджатися своєю власністю, що в свою чергу призводить до порушення їхніх прав щодо користування своєю власністю, у тому числі земельною ділянкою, на якій розташований будинок;

-позивачкою не здійснено всіх дій щодо належного оформлення правовстановлюючих документів та технічної документації, у встановлений порядок та спосіб.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками районного суду не можна.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Спосіб захисту порушеного, оспореного або невизнаного права належить позивачеві.

У статті 4 ЦПК України 2004 року, в редакції чинній на час звернення позивача до суду, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки у позивача, як спадкодавця за заповітом після смерті ОСОБА_13 , на час звернення до суду у березні 2017 року з позовом існували та існують перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину, що підтверджено доданою до матеріалів справи постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2017 року, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у заявлених вимогах про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на майно, належне спадкодавцю на час відкриття спадщини.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

При цьому апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 22 лютого 2017 року підставою для відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом була отримана на запит нотаріуса в межах заведеної спадкової справи за заявою ОСОБА_1 , відповідь КП БТІ Одеської міської ради про те, що у домоволодінні АДРЕСА_1 , де згідно з правовстановлюючими документами спадкодавцю ОСОБА_13 належить 3/25 часток, між співвласниками даного домоволодіння відбувся перерахунок ідеальних часток, внаслідок якого частка всіх співвласників по домоволодінню після їх перерозподілу не становить у підсумку цілу одиницю, а самі частки співвласників підлягають перереєстрації.

Положеннями ч.ч. 3-5 статті 357 Цивільного кодексу України, яка регулює визначення часток у праві спільної часткової власності, встановлено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

З наведених норм вбачається, що згідно їх змісту мова йде не лише про повідомлення, як таке, інших співвласників про проведення робіт, а саме про отримання їхньої згоди на таке поліпшення, яка у даному випадку має характер правочину, оскільки породжує у іншого співвласника право на збільшення частки у спільному майні.

Тому при розгляді відповідних спорів про збільшення розміру частки у спільному майні у зв`язку із проведеними поліпшеннями, доведенню підлягає факт надання згоди на проведення в будинку чи квартирі ремонту, яка відповідає формі правочину щодо нерухомого майна відповідно до глави 16 розділу IV ЦК України.

Разом з тим, у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок.

Аналогічних правових висновків дійшов Касаційний цивільний суду Верховного Суд у прийнятому ним рішенні від 14.02.2018 по справі №442/7179/14.

Згідно відомостей державного реєстру права власності вбачається, що за співвласниками домоволодіння ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 19/100 частин, ОСОБА_4 - 14/100 частин, а за ОСОБА_5 - 19/100 частин.

Підставою для реєстрації часток у праві спільної часткової власності за вказаними співвласниками саме в такому розмірі є рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2012 року та додаткове рішення суду від 27.06.2013 року у справі № 1519/21672/12 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 про визнання часток у спільній частковій власності на нерухоме майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , в особі правонаступника ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , про визначення часток у спільній частковій власності на нерухоме майно.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2012 року позов ОСОБА_5 задоволено та визначено, що ОСОБА_5 належить 19/100 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 ; зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено та визначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить 19/100 часток, ОСОБА_4 належить 14/100 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 138-141).

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 червня 2013 року визнано право власності ОСОБА_5 на 19/100 часток, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - на 19/100 часток, ОСОБА_4 - на 14/100 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 142-144).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2012 року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2013 року - скасовані та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 про визнання часток у спільній частковій власності на нерухоме майно та зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , в особі правонаступника ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , про визначення часток у спільній частковій власності на нерухоме майно - відмовлено.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Верховного Суду від 06 травня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_4 залишені без задоволення, а рішення апеляційного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року - залишено без змін.

Апеляційним судом Одеської області у рішенні від 18 квітня 2017 року з посиланням на ч.ч. 3,4 ст. 357 ЦК України зроблено висновок, що у разі збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності одним із співвласників, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним без згоди всіх співвласників, це збільшення не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Набувши такого висновку апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції від 19.12.2012 року, яке було засновано на висновку, що ідеальні частки співвласників будинку АДРЕСА_1 , які здійснили перебудову і прибудови до приміщень, належних їм на праві власності, мають були збільшені.

Крім того апеляційний суд скасував додаткове рішення суду першої інстанції від 27.06.2013 року, яким було визнано право власності співвласників домоволодіння на збільшені ідеальні частки, у зв`язку з перебудовою і прибудовою до приміщень, належних їм на праві власності зі збільшенням площі цих приміщень без згоди всіх співвласників спільного майна.

Суд касаційної інстанції погодився з рішенням апеляційного суду, який встановивши факт відсутності згоди всіх співвласників спірного домоволодіння на зміну розміру часток у праві спільної часткової власності, дійшов до висновку про відсутність підстав для збільшення за ОСОБА_5 із 1/9 частини до 19/100 частин, за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - з 17/100 до 19/100 часток, за ОСОБА_4 - з 9/100 до 14/100 часток домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 та про відсутність підстав про належність зазначеним співвласникам на праві власності збільшених часток у домоволодінні, яке є спільною частковою власністю.

При цьому Верховний Суд у постанові від 06.05.2019 року доводи касаційних скарг ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про те, що перерахунок часток не призведе до порушення прав інших співвласників відхилив, оскільки у разі збільшення часток одних співвласників у спільній частковій власності підлягають зменшенню розміри часток інших співвласників, на що останні не погоджуються.

При таких обставинах, приймаючи до уваги, що у відповідності до правовстановлюючих документів спадкодавцю ОСОБА_13 на праві власності належало 3/25 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в цілому з чотирьох кам`яних житлових будинків під літерами «А», «Б», «В», «Д», загальною площею 158,52 кв.м., з надвірними будівлями: льохом під літерою «К», сараю під літерою «Г», вбиральні під літерою «Ж», сараю під літерою «Н», огородження № 1 -4, мощення розташованих на належній Одеській міській раді ділянці площею 798 кв. м., а також наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності, в порядку спадкування за заповітом, на спадкове майно, яке залишилося після смерті рідної тітки - ОСОБА_13 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 3/25 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в цілому з чотирьох кам`яних житлових будинків під літерами «А», «Б», «В», «Д», загальною площею 158,52 кв.м., з надвірними будівлями: льохом під літерою «К», сараю під літерою «Г», убиральні під літерою «Ж», сараю під літерою «Н». огородження № 1 -4, мощення розташованих на належній Одеській міській раді ділянці площею 798 кв. м. підлягають задоволенню.

При цьому, оскільки у встановленому порядку виділ в натурі належного ОСОБА_13 3/25 часток вищевказаного нерухомого майна не вирішувався, а у фактичному володінні та користуванні спадкодавця ОСОБА_13 знаходилися кам`яний одноповерховий житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 22, 9 кв.м., який складається із : коридору площею 6,2 кв.м.; житлової кімнати площею 8,1 кв.м.; кухні площею 7,4 кв.м.; котельні площею 1,2 кв.м. вимоги ОСОБА_1 про надання їй у володіння та користування 3/25 частки в домоволодінні АДРЕСА_1 , а саме: кам`яний одноповерховий житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 22.9 кв.м.. який складається із: коридору площею 6.2 кв.м., житлової кімнати площею 8.1 кв.м.. кухні площею 7.4 кв.м..котельні площею 1.2 кв.м.. підлягають задоволенню.

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позову до суду та за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в загальній сумі 6 225,48 грн., який у зв`язку із задоволенням заявлених вимог у повному обсязі підлягає відшкодуванню з відповідачів на користь позивача.

При цьому з урахуванням обставин справи та приймаючи до уваги, що звернення до суду було обумовлено неможливістю отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, внаслідок збільшення часток ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 без отримання згоди від інших співвласників та приймаючи до уваги, що рішенням суду, яке набуло чинності у вимогах зазначених осіб про визнання за ними права власності на збільшені частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 відмовлено,а інші співвласники належних їм часток не збільшували, судовий збір у загальному розмірі 6 225 грн. 48 коп. на користь позивача слід стягнути у рівних частках саме з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тобто по 1 556 грн. 37 коп. з кожного.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 3/25 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається в цілому з чотирьох кам`яних житлових будинків під літерами «А», «Б», «В», «Д», загальною площею 158,52 кв.м., з надвірними будівлями: льохом під літерою «К», сараю під літерою «Г», вбиральні під літерою «Ж», сараю під літерою «Н», огородження № 1-4, мощення розташованих на належній Одеській міській раді ділянці площею 798 кв.м. та надати їй у володіння та користування 3/25 частки в домоволодінні АДРЕСА_1 , а саме: кам`яний одноповерховий житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 22,9 кв.м., який складається із: коридору площею 6,2 кв.м., житлової кімнати площею 8,1 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м., котельні площею 1,2 кв.м.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання позову та за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 6 225, 48 грн., тобто по 1556 грн. 37 коп. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.02.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова