Справа № 699/729/17
Провадження № 2-др/691/1/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

30 грудня 2020 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участі в секретаря судових засідань Тараненко І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 699/729/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (відповідачі) звернулися до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, та клопотали про стягнення з ОСОБА_3 , з урахуванням ч.5 ст.142 ЦПК України, на їх користь витрат за надання правової допомоги в сумі 800,00 грн., що зазначені в доповненні до відзиву.

На обґрунтування вказують, що 26.03.2018 року позовна заява ОСОБА_3 залишена без розгляду. Згідно ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (заявники) в судове засідання не з`явились. Згідно поданої заяви просили проводити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в їх відсутність, позовні вимоги, а саме стягнення з ОСОБА_3 витрат за надання правничої допомоги у сумі 800,00 грн. підтримують.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, клопотала про відхилення вимоги про судові витрати, тому що судових засідань не було, вказує, що має правову підставу, яку підтвердив Черкаський апеляційний суд коли відхилив штраф за повторне звернення з заявою.

Згідно положень ч.4 ст.270 ЦПК України, їх (позивача, відповідачів) неявка не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, за нормами ст.270 ЦПК України, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Згідно ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Отже, зміст вказаної норми закону зводиться до того, що додаткове рішення - це спосіб виправлення неповноти судового рішення, яке може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з ухвали судді Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 26.03.2018 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, в цивільний справі № 699/729/17, № провадження 2/699/96/18, залишено без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки позивачем не усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду від 12.02.2018 року (а.с.105 -109 том 1), та вбачаючи ознаки зловживання процесуальними правами до позивача ОСОБА_3 застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

23.05.2018 року постановою апеляційного суду Черкаської області, ухвала суду першої інстанції в частині застосування відносно ОСОБА_3 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу скасована (а.с. 204 - 210 том 1).

Отже, ухвала від 26.03.2018 року в цивільній справі № 699/729/17 набрала законної сили - 23 травня 2018 року.

Із заявою про винесення додаткового рішення і стягнення з ОСОБА_3 на користь відповідачів витрат за надання правової допомоги в сумі 800,00 грн., внаслідок необґрунтованих дій позивача, заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду 06.06.2018 року (а.с. 1 том 2).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина 9 статті 141 ЦПК України).

Пунктом 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача. Поряд з цим в ЦПК України не визначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, що передбачена ЦПК України, а звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Тобто, для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у випадку залишення позову без розгляду обов`язковому встановленню підлягають, окрім іншого, розмір витрат, здійснених відповідачем, необхідних для надання правничої допомоги, а також необґрунтованість дій позивача.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом цивільної справи № 699/729/17 понесли витрати на правничу допомогу, підготовка і складання відзиву, в розмірі 800,00 грн. (а.с. 50 - 56 том 1)

Єдине, на що посилаються відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 при поданні заяви щодо винесення додаткового рішення, та стягнення з позивача витрат за надання правничої допомоги, внаслідок необґрунтованих дій позивача - це те, що ухвалою суду від 26.03.2018 року позовна заява ОСОБА_3 залишена без розгляду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції в постанові від 23.05.2018 року, справа № 22-ц/793/890/2018, зробив висновок про відсутність в діях позивача ОСОБА_3 ознак зловживання процесуальними правами.

Інших доводів і доказів необґрунтованості дії позивача ОСОБА_3 під час подачі позову (розгляду справи в суді) заява відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (заявники) від 06.06.2018 року не містить (а.с. 1 том 2).

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що залишення заяви без розгляду у справі в зв`язку з не усуненням позивачем недоліків позову, що вказані в ухвалі суду (п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України), не може свідчити про необґрунтованість поданого позову (необґрунтовані дій позивача). Пред`являючи до суду позов, позивач вважала, що її права порушено, а тому з метою їх захисту звернулася до суду. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 148/312/16-ц).

Такі факти відповідачами не заявлені, а судом не встановлені.

Відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем ОСОБА_3 було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч.9 ст.141 ЦПК України, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки крім тверджень відповідача, ні чим не підтверджено.

Із наведеного вище, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами п.5 ст.270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви відповідачів про винесення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 141 ч.9, 142, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, про стягнення з позивача ОСОБА_3 на їх користь витрат за надання правової допомоги в сумі 800,00 грн., в цивільній справі № 699/729/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію додаткового рішення надіслати учасникам справи.

Суддя Л. П. Синиця