судді колегії суддів судової палати
у цивільних справах Кропивницького
апеляційного суду Мурашка С. І.
05 листопада 2020 року м. Кропивницький
справа № 398/3651/19
провадження № 22-ц/4809/1228/20
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведена поважність причин його невчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у складі головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І., апеляційну скаргу адвоката Харути Вікторії Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , задоволено.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2020 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом від 03.03.2009, посвідченим приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходьком О. В., зареєстрованим за № 583, у три місяці із дня набрання рішення законної сили.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та по закінченню шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач є інвалідом 2 групи, в період з листопада 2016 року по травень 2017 року перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом: забій правого променевого зап`ястку, забій правого кульшового суглоба, у вказаний проміжок часу неодноразово звертався до лікарів за медичною допомогою та проходження обстежень, у зв`язку з отриманою ним травмою.

Судом зазначено, що вказані обставини у їх сукупності свідчать про наявність об`єктивних перешкод для позивача для звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Вважаю такий висновок суду хибним внаслідок неправильної оцінки доказів, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу, тому на підставі частини третьої статті 35 ЦПК України вважаю за необхідне зазначити таке.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався своєчасно правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, ОСОБА_5 посилався на те, що 21.11.2016 він отримав серйозну побутову травму і з листопада 2016 року по серпень 2017 року не міг вільно пересуватись та майже був прикутий до ліжка, а у зв`язку з прийомом медикаментів був у пригніченому, депресивному та немічному стані, тому не мав можливості самостійно звернутись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 .

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно копії заповіту, який нотаріально посвідчений 03.03.2009 та зареєстрований в реєстрі за №583, ОСОБА_4 , заповіла ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 4,86 га, що розташована на території Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с. 7, 9).

Копією постанови приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О. В. № 199/02-31 від 08.08.2017 підтверджується, що ОСОБА_1 відмовлено у відкритті спадщини після смерті ОСОБА_4 з підстав спливу строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом (а.с. 11).

Згідно копії довідки ОСОБА_1 лікувався в лікарні з листопада 2016 року по травень 2017 року з діагнозом: забій правого променевого зап`ястку, забій правого кульшового суглоба (а.с.15).

За змістом копії довідки № 884 від 05.11.2018, виданої лікарем ОСОБА_6 , ОСОБА_1 за станом здоров`я з листопада 2016 року по травень 2017 року приймав знеболюючі протизапальні препарати, котрі могли впливати на його свідомість та сприйняття подій (а.с. 16).

Згідно копій висновків про дослідження від 28.12.2018 ОСОБА_1 проходив обстеження в НВМ КЦ «ГВКГ» і у нього виявлено ознаки дегенеративних змін у структурі правого стегна, застрілого розриву (а.с.17).

Відповідно до копії довідки від 15.01.2019, видної НВМ КЦ «ГВКГ» ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний периферичний імпінджмент синдром правого кулькового суглоба з больовим синдромом. Застарілий розрив суглобової губи правого кульшового суглобу (а.с.18).

Копією довідки № 581, виданої 18.07.2019 Приютівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини підтверджується, що, у ОСОБА_1 внаслідок отриманої травми кульшового суглоба в листопаді 2016 року була порушена рухливість суглоба, через болючість виникла неможливість пересування, характер отриманої травми не передбачав накладення гіпсової пов`язки на суглоб (а.с.115).

Згідно копії виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 перебував під наглядом з 18.02.2019, отримував амбулаторне лікування з 26.02.2019 по 13.03.2019 (а.с.117).

З копії листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Олександрійської районної ради Кіровоградської області» від 27.12.2019 №777 вбачається, що ОСОБА_1 21.11.2016 звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря ОСОБА_6 , при обстеженні пацієнта встановлено діагноз: забій правого променевозап`ястного суглобу, призначено лікування та рекомендовано консультацію травматолога і повторну явку через 2-3 тижні. 28 листопада 2017 року ОСОБА_1 повторно на прийом до лікаря не з`явився. 5 травня 2017 року при зверненні ОСОБА_1 за медичною допомогою зі скаргами на біль в області правого тазостегнового суглобу було встановлено діагноз: забій правого тазостегнового суглобу. Призначено знеболювальне, рекомендовано консультацію травматолога та повторний прийом лікаря (а.с. 140).

Відповідно до копії амбулаторної карти ОСОБА_1 21.11.2016 звертався до лікаря зі скаргами на біль в правому зап`ясті, 05.05.2017 ОСОБА_1 звертався до лікаря зі скаргами на біль в правому тазостегновому суглобі, діагноз забій правого тазостегнового суглобу (а.с. 159-161).

ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи безтерміново, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 від 07.12.2017 (а.с.6).

Виходячи з наведеного, оцінюючи встановлені обставини справи в їх сукупності вважаю, що наданими позивачем доказами, не підтверджується абсолютна об`єктивність, непереборність та істотність труднощів для нього на вчинення дій по прийняттю спадщини, а тимчасове перебування на амбулаторному, а не на стаціонарному лікуванні позивача, на мою думку, не перешкоджало ОСОБА_5 особисто звернутися до нотаріуса з відповідною заявою або надіслати останньому відповідну заяву листом.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_5 не прийняв спадщину у встановлений для цього строк, а зазначені ним причини для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є неповажними, в розумінні положень ст.1272 ЦК України, і не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, вважаю, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, застосував норми процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, тому апеляційну скаргу необхідно було залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Повний текст окремої думки складено 13 листопада 2020 року.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду С. І. Мурашко