Справа № 381/5043/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1451/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Ковалевська Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Кибукевич О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Літвінова Олексія Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року, ухвалене у складі судді Ковалевської Л.М., у справі № 381/5043/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Зазначав, що 18 вересня 2010 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_1 . Проте, спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Посилаючись на те, що подружні відносини між ними фактично припинені з вересня 2016 року, примирення не можливе, просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2

Розірвано шлюб, зареєстрований 18 вересня 2010 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 384, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу відповідачці залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

04 листопада 2019 року адвокат Літвінов О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року заяву адвоката Лобової А.П. про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року,адвокат Літвінов О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити дошлюбне прізвище - « ОСОБА_4 ». Зазначає, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. В матеріалах справи відсутня інформація про згоду позивача на заочний розгляд справи. Суд формально підійшов до розгляду справи, не вирішив питання про надання сторонам часу для примирення, визначення місця проживання спільної дитини. При цьому, звертає увагу, що впродовж 2016 року між сторонами виникали сімейні сварки, у зв`язку з чим у серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про розірвання шлюбу. Після примирення з чоловіком ОСОБА_1 у жовтні 2016 року відмовилась від позову. Подружжя продовжувало спільно проживати, вести спільне господарство та виховувати дитину. Також, зазначає, що судом було порушено право відповідачки на вільний вибір прізвища після розірвання шлюбу.

24 січня 2020 року адвокат Кошалковська Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , направила на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року без змін. Зазначала, що ОСОБА_1 була повідомлена належним чином про розгляд справи, оскільки отримувала судові повістки поштовим зв`язком та шляхом отримання SMS-повідомлень. Також зазначала, що визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя не були предметом розгляду даної справи, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися. Звертає увагу суду на те, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

В судовому засіданні адвокат Літвінов О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Кошалковська Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2010 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міськрайонного управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, актовий запис № 384 (а. с. 6).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та розірвав шлюб між останнім та ОСОБА_5 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначив, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинені, він не бажає проживати у шлюбі із відповідачкою.

Таким чином, враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення його позовних вимог про розірвання шлюбу.

Колегія суддів відхиляє посилання адвоката Лобової А.П. на те, що судом не надано подружжю строк на примирення, та не вирішено питання щодо визначення місця проживання дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове, яким так само розірвати шлюб між сторонами. Отже, сторони не бажають проживати разом однією сім`єю.

Визначення місця проживання не було предметом позову. За наявності спору щодо місця проживання дитини, він може бути вирішений окремо в загальному порядку.

Колегія суддів відхиляє як безпідставні посилання апелянта на те, що ОСОБА_5 не була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом було порушено право відповідачки на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Таке право відповідачка може реалізувати в позасудовому порядку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Літвінова Олексія Віталійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2020 року

Суддя-доповідач

Судді