Справа №442/4437/20
Провадження №2/442/1135/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

10 листопада 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді - Хомика А.П.

за участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання та визнання спадкоємця таким,що не прийняв спадщину, -

встановив:

17.07.2020 позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини. Також просить визнати ОСОБА_2 таким, що не прийняв спадщини після смерті ОСОБА_3 і пропустив строк для її прийняття.

В обґрунтування позову покликається на те, що є сином ОСОБА_3 та проживав з ним на АДРЕСА_1 . В останні роки життя, батько часто хворів, він разом з цивільною дружиною батька, ОСОБА_4 доглядали батька, за особисті гроші лікували, купляли все необхідне, також оплатили операцію ока. Відповідач, ОСОБА_2 , ніколи не цікавився та не доглядав батька.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. Всі витрати на поховання батька здійснював він особисто, що можуть підтвердити свідки. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном ( здійснює догляд за будинком, веде там домашнє господарство, проживає, сплачує комунальні послуги).

Приватним нотаріусом Лаганяк Т.І. після смерті ОСОБА_1 була відкрита спадкова справа № 65310504, однак вона не змогла встановити факту не проживання ОСОБА_3 із спадкодавцем на вас відкриття спадщини, оскільки в паспорті наявна відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця.

ОСОБА_2 , є його рідним братом, має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , однак протягом тривалого часу не мешкає за місцем реєстрації, а проживає у м. Самборі, а тому пропустив строк на прийняття спадщини. Це підтверджується актом фактичного проживання ОСОБА_2 від 6 березня 2020 року Вороблевицької сільської ради.

Представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району у Львівській області, за р.№05, який був батьком позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав йому на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за № 1040, від 13 березня 2000 року та земельна ділянка площею 1,4393 га на території Вороблевицької сільської ради, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 1 - :03:000:0223, кадастровий номер земельної ділянки 2- :02:000:0412.

Приватним нотаріусом Лаганяк Т.І. після смерті ОСОБА_1 була відкрита спадкова справа № 65310504, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.12.2019 року.

Як вбачається з Акту фактичного проживання ОСОБА_2 від 6 березня 2020 року, складеного комісією Вороблевицької сільської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , але станом на 06.03.2020 його за місцем реєстрації не було. Зі слів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , встановлено, що ОСОБА_2 з 15.04.2018 і на день смерті ОСОБА_3 за даною адресою його не було і по даний час в даному будинку не з`являється.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 6 ст. 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 3, 6 Закону України Про свободу пересування та вільних вибір місця проживання в Україні передбачено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

За змістом частин 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5, діючої на чає відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Дослідженими судом доказами факт постійного не проживання ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації протягом більш ніж п`ять років, в тому числі станом на день смерті спадкодавця - ОСОБА_3 не підтверджено. Судом не може братись до уваги акт не проживання відповідача за місцем реєстрації (такий може слугувати доказом у справі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням), оскільки у такому не наведено об`єктивних причин не проживання, а таких судом не встановлено, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився.

Згідно ст. 1298 ЦК України - свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, оскільки суду не представлено доказів того, що відповідач не звертався із заявою про прийняття спадщини чи встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та через не прибуття в судове засідання відповідача не з`ясовано відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, не встановлено відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, то суд вважає, що вирішення питання не прийняття спадщини є прерогативою нотаріуса, а не суду, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання та визнання спадкоємця таким, що не прийняв спадщину - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16.11.2020.

Суддя А.П. Хомик