КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
судді Київського апеляційного суду Лапчевської О.Ф.
провадження № 22-ц/824/1115/2020
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» про визнання частини договору купівлі-продажу квартири недійсною та переведення прав покупця за договором купівлі-продажу.
Позивач звернувся з вимогами про визнання частини договору купівлі-продажу квартири недійсною та переведення прав покупця за договором купівлі-продажу.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 165-169/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, постановивши нове яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема не надано оцінки тому, що кошти за продаж нерухомості позивача, з його рахунку, в той же день були переведені на рахунки різних невідомих йому фізичних осіб. Фактично продажем нерухомості займався його племінник - відповідач у справі. Стверджує, що саме грошові кошти від продажу квартири на АДРЕСА_1 були використані на придбанні спірної квартири АДРЕСА_2 , а відповідачем не доведено, що кошти були його власністю та джерел їх набуття. Також не надано судом першої інстанції оцінки реєстрації та проживання у спірній квартирі, та договору оренди, укладеному відповідачем як орендатором. Крім того, вказувала на те, що на підтвердження придбання спірної квартири за кошти позивача, було заявлено клопотання про виклик свідків - осіб, нібито на рахунки яких були перераховані кошти, водночас судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено. Зазначала також про порушення таємниці нарадчої кімнати, оскільки судове засідання відбувалось 26.09.2019 р., а рішення проголошено 27.09.2019 р.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року скасовано.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , серії НАР № 634176 від 18.09.2015 року в частині, що стосується покупця.

Переведено права покупця за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , серії НАР № 634176 від 18.09.2015 року з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , вирішено питання судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 35ЦПК України, суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Вважаю, що приймаючи рішення у справі та переводячи права покупця за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , серії НАР № 634176 від 18.09.2015 року з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , суд не врахував, що тягар доведення позову покладається на сторону, яка звернулась з вимогами. Саме ОСОБА_1 повинен був довести те, що грошові кошти, від продажу його квартири АДРЕСА_2 , що належала йому на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.07.1993 року №53 були вкладені у купівлю квартиру АДРЕСА_2 та сплати її вартості у розмірі 1 644 180,84 грн.

Судом встановлено, що 09 липня 2015 року згідно договору купівлі продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляром О.Л., позивач продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 , що належала йому на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.07.1993 року №53.

Вартість даної квартири складає 2 070 000,00 грн. /а.с. 5-6/

В цей же день, кошти отримані від продажу квартири були перераховані на рахунок банку ПАТ «Фінанси та Кредит», який був відкритий на передодні угоди на ім`я позивача, тобто 08.07.2015 року, що підтверджується анкетою-заявою № 79207. /а.с.8/

Вважаю, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що як на підставу своїх вимог сторона позивача посилається на те, що вартість квартири АДРЕСА_2 , яку придбав відповідач, була сплачена за рахунок коштів позивача. Водночас, відповідно до банківської виписки від 09.07.2015 року, саме відповідачем на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ВАЛПРИМ» було перераховано кошти у розмірі 1 644 180,84 грн. за купівлю квартири АДРЕСА_2 .

Доказів, що вказані кошти якимось чином належали ОСОБА_1 надано не було, так як і не було надано доказів того, що саме ОСОБА_2 09.07.2015 р. отримав ці кошти від ОСОБА_1 , та якимось чином діяв від імені або в інтересах позивача (на підставі довіреності) під час укладання договору купівлі-продажу квартири серії НАР №634176 від 18.09.2015 року.

Доводи апеляційної скарги, щодо допиту свідків, які на думку апелянта могли б свідчити про рух грошових коштів ОСОБА_1 , мною не приймаються до уваги, оскільки не є належними доказами руху коштів, з урахуванням також відсутності кримінального провадження щодо можливих шахрайських дій. Довідка про рух грошових коштів свідчить про їх розпорядження ОСОБА_1 на власний розсуд, жодних заяв шодо можливих шахрайських дій, вчинених працівниками банку з моменту перерахування коштів, останнім не заявлено.

Таким чином, вважаю, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції, їх не спростовують та містяться на формальних міркуваннях, рішення підлягає залишенню без змін.

Суддя Лапчевська О.Ф.