Справа № 234/537/20
Провадження № 2-в/234/28/20
УХВАЛА

про відновлення втраченого судового провадження

05 листопада 2020 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Заборський В.О., за участю секретаря судового засідання Антонюка Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із заявою про відновлення втраченого провадження по цивільній справі №2-1132, 1985 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в частині рішення Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 24.10.1985 року.

Свою заяву ОСОБА_2 обґрунтував тим, що 24.10.1985 року Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області ухвалено рішення, яким розірвано шлюб між ним та ОСОБА_1 .. В подальшому дана цивільна справа була передана до архіву суду. Колишня його дружина розірвання шлюбу оформила у 1985 році. На теперішній час у нього виникла необхідність оформити розірвання шлюбу для реєстрації нового, однак отримати копію судового рішення він не має можливості, так як територія, де знаходиться суд тимчасово окупована, тому для отримання копії судового рішення про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1 необхідно відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2-1132, 1985 року.

Викладені ним обставини підтверджуються долученими до заяви письмовими доказами, зокрема відповіддю Приморського районного у м. Маріуполі відділу ДРАЦС, згідно якої в реєстрі наявний актовий запис про розірвання шлюбу №614 від 14.12.1985 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , складений Гірницьким районним у м. Макіївка відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області на підставі рішення Гірницького районного суду м. Макіївка Донецької області від 24.10.1985 року.

У судове засідання по справі про відновлення втраченого судового провадження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не з`явились. ОСОБА_2 суду надана заява про розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) покладає на нашу державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від нашої держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського суду з прав людини законодавчо ґрунтується на нормах п.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, у якій зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права - відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.06.2018 року у справі № 754/1480/17-ц (провадження № 61-16832св18), висновки якого, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України щодо застосування відповідних норм права, суд враховує, що метою відновлення втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження, зазначав, що в нього виникла необхідність оформити розірвання шлюбу для реєстрації нового. Належним чином засвідчену копію рішення Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької області від 24 жовтня 1985 року отримати він не може у зв`язку із знаходження суду на тимчасово окупованій території.

До заяви ОСОБА_2 долучено відповідь Приморського районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області від 12.12.2019 року з якої вбачається, що згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про розірвання шлюбу № 614 від 14.12.1985 року, складений Гірницьким районним у місті Макіївці відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Також, до матеріалів заяви ОСОБА_2 долучено копію рішення Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької області від 24 жовтня 1985 року, яка засвідчена печаткою так званої «ДНР».

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб і інтересів держави.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Частиною третьою статті 491 передбачено, що до заяви про відновлення втраченого судового провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися в заявника або у справі, копії заяви відповідно до кількості учасників справи, а у разі необхідності - клопотання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Згідно з ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Суд враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Відновлення втраченого судового провадження провадиться за загальними правилами ЦПК України, встановленими для розгляду справ позовного провадження з урахуванням особливостей справ про відновлення втраченого судового провадження, передбачених статтями 493 і 494 ЦПК України.

Відновлення втраченого провадження замінює втрачені оригінали процесуальних документів, які містились у втраченій цивільній справі.

За таких обставин, суд на підставі наданих заявником доказів дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 та відновлення резолютивної частини рішення Гірницького районного суду міста Макіївки Донецької області від 24 жовтня 1985 року по справі № 2-1132 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що буде достатньо для реалізації прав заявника і оформлення останнім розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.223, 488-490, 493, 494 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження Гірницького районного суду м. Макіївка, а саме резолютивну частину змісту судового рішення від 24 жовтня 1985 року у цивільній справі №2-1132 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, наступного змісту:

Справа № 2-1132

1985 р.

РІШЕННЯ

ІМ`ЯМ УКРАЇНСЬКОЇ РАДЯНСЬКОЇ СОЦІАЛІСТИЧНОЇ РЕСПУБЛІКИ

24 жовтня 1985 р. Горняцкого народного суда г. Макеевки Донецкой области

в складі: головуючого Стасеевой Г.Н.

народних засідателів: Письменной З.Ф.

Николайчук Г.А.

при секретарі: Киценко Е.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Макеевке справу за позовом ОСОБА_3 к ОСОБА_4 о расторжении брака, -

Решил:

Брак, зарегистрированный 30 мая 1980 года во Дворце бракосочетания г. Макеевки Донецкой области между ОСОБА_4 , 1960 года рождения, и ОСОБА_3 , 1961 года рождения, расторгнуть.

Взыскать при выдаче свидетельства о расторжении брака госпошлину в доход государства с ОСОБА_4 200 (двести) рублей, истицу от расходов освободить.

Решение может быть обжаловано, опротестовано в Донецкий областной суд через Горняцкий районный народный суд в течении 10 дней с момента его провозглашения.

Председательствующий (подпись)

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. О. Заборський