провадження №22-з/824/39/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,
розглянув у порядку письмового провадження заяву Міністерства інфраструктури України
про ухвалення додаткового рішення
до Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ"
про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В червні 2018 року ОСОБА_1 , посилаючись на те, що його з порушенням трудового законодавства звільнено з роботи з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 41 КЗпП України, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства інфраструктури України (далі - Міністерство), Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року апеляційні скарги відповідачів задоволено та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року скасовано з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

15 березня 2019 року відповідач - Міністерство інфраструктури України звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції, задовольнивши апеляційну скаргу Міністерства не вирішив питання про судові витрати, просив у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 114 грн 40 коп.

За приписами п. 5.19 Перехідних положень ЦПК України якщо на момент надходження заяви про ухвалення додаткового рішення справа у відповідному суді відсутня, суд витребовує справу із суду нижчої інстанції протягом п`яти днів з дня надходження відповідної заяви, а суд нижчої інстанції направляє справу до суду, який її витребував, не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної вимоги суду. У такому випадку подана заява розглядається протягом десяти днів з дня надходження справи до суду, який має її розглядати.

18 березня 2019 року Київським апеляційним судом направлено запит до Шевченківського районного суду м. Києва про витребування цивільної справи №761/21008/18, яка надійшла до апеляційного суду 10.02.2020.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України колегія суддів розглядає заяву про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.10.2018 Міністерство сплатило судовий збір у розмірі 2 114,40 грн, посилаючись на те, що рішення суду оскаржує лише в частині задоволених позовних вимог до Міністерства інфраструктури України про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі (т. 1, а.с. 163, 201-202).

Постановою Київського апеляційного суду від 13.02.2019 задоволено апеляційні скаргі відповідачів та скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.10.2018. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , в тому числі і за позовними до Міністерства інфраструктури України про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі (т. 2, а.с. 40-45).

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, положеннями підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України визначено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Київським апеляційним судом не вирішено питання про судові витрати, як то передбачено положеннями ст. 141 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач - Міністерство інфраструктури України просив покласти судові витрати, а саме витрати з оплати судового збору в сумі 2114,40 грн, на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що судовий збір у розмірі 2114,40 грн (1057,20+1057,20) Міністерством інфраструктури України сплачено, виходячи із двох вимог немайнового характеру (визнання наказу незаконним та поновлення на роботі), заявлених до Міністерства.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивач ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору у даній справі за позовною вимогою про поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів приходить до висновку, що понесені Міністерством інфраструктури України судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1057,20 грн 20 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_1 , а інші 1 057 грн 20 коп. підлягають компенсації Міністерству інфраструктури України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав щодо розподілу судових витрат і за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача - Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ".

Так, як зазначалось вище, постановою Київського апеляційного суду від 13.02.2019 задоволено апеляційну скаргу ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" та скасовано рішення, в тому в числі частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 114 954,84 грн з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" при зверненні ОСОБА_1 у 2018 році до суду з даним позовом за майнову вимогу - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягав, виходячи із її розміру, підлягав сплаті судовий збір в сумі 1 149,55 грн, а за подання ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" апеляційної скарги на рішення суду в цій частині - 1724,32 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно квитанції №0.0..1 від 11.01.2019 ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги (т. 1, а.с. 216).

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1724,32 грн.

При цьому, колегія суддів враховує, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є вимогою про стягнення заробітної плати, так як фактично є компенсаційною виплатою, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за даною позовною вимогою.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки в заяві заявлено вимоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з позивача, а колегія суддів дійшла висновку, що частина судового збору підлягає компенсації відповідачу за рахунок держави, то заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 270 ЦПК України,

П О С ТА Н О В И В:

Заяву Міністерства інфраструктури України - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Міністерства інфраструктури України (місцезнаходження: м. Київ, пр. Перемоги, 14; ) судовий збір в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн 20 коп.

Судовий збір, сплачений Міністерством інфраструктури України за подання апеляційної скарги у розмірі 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) грн 20 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користьДержавного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1724 (одна тисяча сімсот двадцять чотири) грн 32 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня його прийняття та може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст додаткової постанови складено 18 лютого 2020 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай