ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 766/9726/17 Головуючий в 1 інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22-ц/819/1011/20 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Литвиненко В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сергет Володимир Володимирович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2020 року у складі судді Майдан С.І. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БТА Банк», треті особи Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно та зняття арешту,

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПАТ «БТА Банк» та просили визнати за кожною право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також зняти арешт з усього майна померлої ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , накладений Суворовським РВ ДВС м. Херсона ГТ УЮ у Херсонській області за виконавчими провадженнями № 50739979, № 50739899 від 08.04.2016 р. та скасувати інші заходи, вжиті з метою виконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті останньої постійно проживали разом з нею, а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину.

Позивачі звернулися до Другої Херсонської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, проте нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки виявлено запис про арешт нерухомого майна, накладений Суворовським РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області у зв`язку з виконанням виконавчих листів № 2-541/12, виданих 17.01.2014 р. Солом`янським районним судом м. Києва.

У липні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до Суворовського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області з заявою про закінчення виконавчих проваджень та скасування арешту нерухомого майна у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_4 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», проте отримала відмову, оформлену листом від 26.07.2016 р. № 12690.

Вважаючи, що нерухоме майно, на яке накладено арешт, належить їм на праві спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , керуючись ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», позивачі звернулися до суду з даним позов.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2020 рокуу задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що виконання обов`язків боржника у кредитних зобов`язаннях та, відповідно, у виконавчому провадженні, є такими, що допускають правонаступництво, а тому згідно ст. 1282 ЦК України зобов`язання ОСОБА_4 перед ПАТ «БТА Банк» перейшли в порядку спадкування до позивачів та підлягають виконанню в межах вартості спадкового майна. Оскільки судові рішення є обов`язковими до виконання, а основною передбаченою законом підставою для зняття арешту з майна є повне виконання боржником вимог виконавчого документа та відшкодування витрат виконавчого провадження, тому за відсутності таких дій суд не вбачає підстав для знаття арешту з майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_5 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування послалася на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не враховано положення ст. 1281 ЦК України, згідно якої кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В іншому випадку кредитор спадкодавця позбавляється права вимоги.

Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України строк пред`явлення вимог кредитором ПАТ «БТА Банк» до спадкоємців ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 беззаперечно сплив не пізніше 01.02.2019 р.

Вказані обставини, на думку скаржника, свідчать про помилковість висновку суду в оскаржуваному рішенні щодо спадкування позивачами обов`язків спадкодавця перед кредитором ПАТ «БТА Банк».

Внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального права позивач ОСОБА_1 позбавлена ефективного захисту своїх порушених прав, не може отримати свідоцтво про право на спадщину й повноцінно реалізувати свої права як власник спадкового майна. При цьому, відсутній інший спосіб захисту прав ОСОБА_1

14 липня 2020 року представником відповідача ПАТ «БТА Банк» Маєвським А.В. надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, просить відмовити у її задоволенні та залишити заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2020 р. без змін.

Представник відповідача звертає увагу, що під час укладання кредитного договору між ПАТ «БТА Банк» та ОСОБА_4 нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 не було забезпеченням виконання зобов`язань ОСОБА_4 перед ПАТ «БТА Банк», відповідач не є власником зазначеної квартири та не вчиняв жодних дій щодо обмеження права позивачів на розпорядження зазначеною квартирою, а також ніяким чином не обмежував їх спадкових прав на зазначену квартиру, а тому вважає, що ПАТ «БТА Банк» не є належним відповідачем по справі.

Щодо накладення арешту на зазначене нерухоме майно, то представник відповідача вказує, що накладення арештів, заборон на майно боржників в рамках виконавчого провадження є компетенцією органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене представник відповідача вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому просить залишити його без змін.

Інші учасники справи відзив на апеляційну каргу не подавали, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 , тому предметом апеляційного перегляду відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України є рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Згідно договору купівлі-продажу від 07.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. за реєстровим №2299, ОСОБА_4 набула права власності на однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2 . (а. с. 4)

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.02.2013 р. у справі № 2120/14941/1 визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/2 ідеальної частини квартири АДРЕСА_2 , про що зроблено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а. с. 5)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, про щоВідділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис про смерть від 02.10.2014 р. № 255, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 . (а.с.6)

Відповідно до довідки №111, виданої 24.05.2016 року житлово-експлуатаційною конторою житлово-будівельних кооперативів виконкому Суворовської районної ради у місті Херсоні, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 4 особи: ОСОБА_4 - померла, ОСОБА_3 чоловік, ОСОБА_2 донька, ОСОБА_1 мати. (а.с.7)

Згідно спадкової справи №234/2016 року, заведеної Другою Херсонською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_3 , спадкоємцями за законом є її донька ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 .

Відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину в матеріалах спадкової справи відсутні. Вимоги кредиторів станом на 05.07.2016 року не надходили. Свідоцтво про право на спадщину станом на 05.07.2016 року не видавались, що підтверджується довідкою №781/02-14, виданою 05.07.2016 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою. (а.с.9,79)

25.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Другої Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про фактичне прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її доньки ОСОБА_4 . (а.с.66,67).

Постановою державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори Новосельської О.В. від 09.09.2016 р. відмолено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на одну четверту частину квартири АДРЕСА_2 , на її ім`я після смерті її доньки ОСОБА_4 , оскільки під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено запис про арешт нерухомого майна, накладений на все майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який станом на 09.09.2016 року є чинним. (а.с.13)

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №59810642 від 25.05.2016 року вбачається, що згідно постанови державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні № 44353157 від 13.08.2014 року накладено арешт на все майно, належне ОСОБА_4 , зокрема, внесено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. (а.с. 8)

06.07.2016 року представник позивача ОСОБА_5 , діючи від імені ОСОБА_1 , звернувся до ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні з заявами про закінчення виконавчих проваджень №50739899 та № 50739979, у яких боржником є ОСОБА_4 , у зв`язку зі смертю останньої, та знаття арешту з усього належного їй нерухомого майна. (а.с.10, 11)

Листом Суворовського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області № 12680 від 26.07.2016 року ОСОБА_1 повідомлено, що на виконанні відділу перебувають виконавчі провадження №50739979 та №50739899 від 08.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БТА банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 200 000,06 грн. та судових витрат в сумі 2120,00 грн., відкриті на підставі виконавчих листів №2-541/12, виданих 17.01.2014 року Солом`янським районним судом м. Києва. Посилаючись на положення ч. 5 ст. 8, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зазначив про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження та скасування арешту.

Вважаючи порушеним своє право власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_4 та з метою його захисту ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Як встановлено судом, предметом спору у межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги є питання щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також зняття арешту з вказаного майна у зв`язку зі смертю боржника.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.

Метою використання вказаного способу захисту є усунення невизначеності відносин права власності щодо індивідуально-визначеного майна, власником якого є позивач, або отримання документа, що засвідчує його право власності та був раніше втрачений ним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 вважає порушеним своє право власності на майно, набуте нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608цього Кодексу (ст.1219 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що законодавець розділяє поняття «набуття права на спадщину» та «оформлення права на спадщину». Так, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

У ході розгляду даної справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями спадкового майна (1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ) після смерті ОСОБА_4 .

При цьому, позивач ОСОБА_1 фактично пов`язує порушення своїх прав з відсутністю у неї можливості здійснити оформлення права на спадщину шляхом отримання відповідного свідоцтва внаслідок накладення арешту на спадкове майно.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, оскільки, як зазначалося вище, необхідність у способі захисту шляхом визнання права власності виникає лише тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.

Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що право ОСОБА_1 на спадщину після померлої ОСОБА_4 підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Встановивши вказані обставини, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог щодо визнання за нею права власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом із тим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частини заперечення висновків суду щодо відмови у задоволені позовних вимог про зняття арешту з усього майна померлої ОСОБА_4 , накладеного Суворовським РВ ДВС м. Херсона ГТ УЮ у Херсонській області за виконавчими провадженнями № 50739979, № 50739899 від 08.04.2016 р. та скасування інших заходів, вжитих з метою виконання рішення суду.

За змістом викладених позивачем підстав вказаної позовної вимоги, наявність арешту та заборона відчуження спадкового майна позбавляє спадкоємців, зокрема ОСОБА_1 , отримати правовстановлюючий документ (свідоцтво про право на спадщину) та обмежує її у праві вільно розпоряджатися своїм майном.

Крім того, в якості правової підстави для зняття арешту з усього майна, належного ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 посилається на п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року)

Як вбачається із відзиву на апеляційну скаргу, представник ПАТ «БТА Банк» зазначає, що про смерть боржника кредитор дізнався 17.01.2020р. з часу отримання апеляційної скарги, а тому вважає, що підстави для задоволення цієї частини вимог позивача відсутні.

Проте, судом встановлено, що арешт на все майно, належне боржнику ОСОБА_4 , накладено постановою ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 13.08.2014 р. № 44353157. ( а.с. 8)

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що за заявою стягувача, ПАТ «БТА Банк», яка подана 6.04.2016р., постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ від 08.04.2016р. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 541/12 виданого 17.01.2014. Солом`янським районним судом м. Києва по стягненню із ОСОБА_6 200 000грн.

06.07.2016р. до відділу примусового виконання надійшла заява представника спадкоємця ОСОБА_1 , про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту на майно ОСОБА_4 у зв`язку із смертю боржника.

27.09.2016р. державним виконавцем направлені запити до Другої Херсонської нотаріальної контори щодо встановлення правонаступників, а також на адресу стягувача ПАТ «БТА Банк» направлено запит від 27.09.2016р. за вих. № 15109 про надання інформації про покладання кредитного зобов`язання спадкодавця на спадкоємців боржника.

За матеріалами спадкової справи, сформованої станом на 19.04.2019р. та повідомленням державного нотаріуса від 5.07.2016р., вимоги кредиторів до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 не надходили. ( а.с.78).

Свідоцтво про право на спадкування за законом щодо майна спадкодавця не видавалось. Постановою державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори нотаріуса О.В. Новосельської від 09.09.2016р. відмовлено ОСОБА_1 у видані свідоцтва про право власності в порядку спадкування законом у зв`язку із наявністю запису про арешт накладений на все майно спадкодавця. ( а.с.13).

У відповідності до частин 2-4 ст. 1281 ЦК України у редакції чинній на час відкриття спадщини (01.10.2014р), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він довідався або міг дізнатись про відкриття спадщини пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

У справі, що розглядається встановлено, що в ході виконавчого провадження, яке відкрито 08.04.2016р., державним виконавцем направлено стягувачу письмовий запит від 27.09.2016р. із інформацією про смерть боржника.

Крім того, позовна заява спадкоємця ОСОБА_7 про захист її спадкових прав подана до суду 8.06.2017р. Провадження у цивільній справі відкрито ухвалою суду від 13.06.2017р., яка разом із позовною заявою та доданих до неї матеріалів направлена відповідачу ПАТ «БТА Банк» ( а.с.1-17; 23), які вручені у повноваженій особі останнього 6.07.2017р. ( а.с.35).

Враховуючи наведені обставини та письмові докази слід дійти висновку, що стягувач ПАТ БТА Банк» із 06.07.2017р. був обізнаний про відкриття спадщини після смерті божника ОСОБА_4 та коло її спадкоємців, проте протягом шести місяців жодних вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину не заявив.

За таких обставин та у відповідності до ч.4 ст. 1281 ЦК України кредитор, який не пред`явив вимоги до спадкоємців у строк до 6.01.2018 року, позбавлений права пред`явити вимоги до спадкоємців про виконання ними кредитного зобов`язання боржника у межах частки отриманої ним спадщини.

Постановою старшого державного виконавця Суворовського РВДВС м. Херсона ГТУЮ в Херсонській області від 30.08.2018р. виконавче провадження закінчено з підстав п.3 ч.1 ст. 39 та ст.40 Закону «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_4 , копія якої направлена сторонам виконавчого провадження та органу, що видав виконавчий документ.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виходячи з наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника -фізичної особи. А, закінчивши виконавче провадження, державний виконавець повинен зняти арешт, який було накладено на майно такого боржника при здійсненні виконавчого провадження.

Проте, з матеріалів виконавчого провадження та змісту постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з підстав п.3 ч.1 ст. 39 Закону № 1404 УШ (у зв`язку із смертю боржника) вбачається, що арешт, накладений на його майно, не знятий.

Враховуючи зазначене, а також ту обставину, що ПАТ «БТА Банк», як кредитор, втратив право вимоги до спадкоємців боржника у зв`язку із пропуском строку пред`явлення вимоги, слід дійти висновку, що наявність запису про арешт належного спадкодавцеві нерухомого майна, яке є предметом спадкування, 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 перешкоджає у реалізації прав позивача на оформлення її спадкових прав за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна, що є предметом спадкування. Такий висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.02.2010р. у справі № 664/14/19.

Оскільки висновки суду у цій частині суперечать встановленим фактичним обставинам справи та наведеним нормам матеріального права, тому рішення суду у цій частині належить скасувати і постановити нове рішення про часткове задоволення заявленої вимоги із підстав, наведених у мотивувальній частині постанови.

На підставі викладеного, ст. 1281 ЦК України, п.3 ч.1 ст. 39, ч.1 ст. 40 Закону «Про виконавче провадження», керуючись ст.. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сергет Володимир Володимирович, задовольнити частково.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арешту з усього майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати і постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БТА Банк», треті особи Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , про зняття арешту з усього належного ОСОБА_4 нерухомого майна задовольнити частково.

Зняти арешт з належного ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , нерухомого майна в частині 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_3 , накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, серія і номер 44353157.

В решті заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 12 листопада 2020 року.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік