Ухвала

Іменем України

12 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 370/2260/19

провадження № 61-2405ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 26 грудня

2019 рокуу складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Борисової О. В., Левенця Б. Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя в якому просив визнати за ним право власності на: земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0204, цільове призначення для індивідуального садівництва площею 0,1011 га, яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с/рада Плахтянська; земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0208, цільове призначення для індивідуального садівництва площею 0,0604 га, яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с/рада Плахтянська; земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0216, цільове призначення для індивідуального садівництва площею 0,0415 га, яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с/рада Плахтянська; земельну ділянку, кадастровий номер :02:026:0036, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2497 га; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 200,6 кв.м., житлова площа - 107,9 кв.м., 2014 року побудови (земельна ділянка цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер: :02:026:0036); вбудоване приміщення № 173 загальною площею 386,1 кв.м. на першому поверсі житлового будинку літ. А-24, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль легковий марки Bently Continental GT 2012 року випуску з об`ємом двигуна 5 998 см3, вага 2 450 кг, тип кузову - кабріолет-b, колір - жовтий, державний номер НОМЕР_1 .; автомобіль легковий марки Lexus GX 470

2007 року випуску з об`ємом двигуна 4664 см3, вага 2165 кг, тип кузову - універсал-b, державний номер НОМЕР_2 . Зареєстрований на ОСОБА_1 ; автомобіль легковий марки Lexus LS 600 2011 року випуску з об`ємом двигуна 4 969 см3, вага 2 790 кг, тип кузову - седан-в легковий, дата реєстрації 03.06.2011 року, колір - чорний, державний номер НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на: квартиру АДРЕСА_4 та складається з однієї кімнати загальна площа 138,8 кв.м., житлова площа - 109,7 кв.м.; квартиру АДРЕСА_5 в, складається з 5 кімнат загальна площа 304,60 кв.м., житлова площа - 167,30 кв.м.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 05 серпня

2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_3 у листопаді

2019 року звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 серпня 2019 року скасовано та направлено справу за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не перевірив, доданих позивачем до позовної заяви, доказів щодо вартості спірного майна, з урахуванням того, що нерухоме майно знаходиться у різних місцевостях.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій вона просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням частини першої статті 30 ЦПК України, за змістом якої позови, що виникають з приводу нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, оскільки основна частина нерухомого майна, що є предметом спору, розташована у Макарівському районі Київської області. Наданий на підтвердження вартості спірної квартири АДРЕСА_5 в звіт, не є належним доказом. Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі

№ 469/1346/18.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник отримав 02 січня 2020 року.

За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Ураховуючи, що причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником, є поважними, підтверджені належними доказами, касаційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня отримання заявником копії оскаржуваної постанови апеляційного суду, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 30 ЦПК)є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0204, цільове призначення для індивідуального садівництва площею 0,1011 га становить 36 747, 00 грн; ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0208, цільове призначення для індивідуального садівництва площею 0,0604 га становить

21 954,00 грн; ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0216, цільове призначення для індивідуального садівництва площею 0,0415 га, становить 15 084,00 грн; ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер :02:026:0036, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка)площею 0,2497 га становить102 478, 00 грн; ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 складає

813 152,00 грн; ринкова вартість вбудованого приміщення № 173 загальною площею 386,1 кв.м. на першому поверсі житлового будинку літ. А-24, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 становить 1 904 546,00 грн; ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 в складає

817 393, 00 грн; ринкова вартість квартири АДРЕСА_5 становить 59 707 692, 00 грн.

Установивши, що найвищою є вартість квартири

АДРЕСА_5 , яка становить 59 707 692,00 грн, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що справа підсудна Печерському районному суду м. Києва відповідно до положень частини першої статті 30 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не звернув увагу на висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 469/1346/18 є неспроможними з огляду на те, що висновки викладені у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду стосуються вирішення питання розмежування судової юрисдикції, та не містять посилань щодо правильного застосування норм процесуального права при визначенні територіальної підсудності справи.

З наведеного вбачається, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наданих відповідачем, на підтвердження вартості спірного майна, доказів, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції, та свідчить про необгрунтованість скарги і відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, постанова Київського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року, ухвалена з дотриманням норм процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак