Справа №524/4877/20
Провадження №2/524/2240/20
13 листопада 2020 року м. Кременчук
Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Погрібняк О.М.
секретар судового засідання Швидь Я.В.,
учасники справи та їх представники:
представник позивача адвокат Варавін С.Д.,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,
12.08.2020 позивач ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
В обґрунтування своїх позовних вимог Позивачка посилалася на те, що 09.04.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказувала, що сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між чоловіком та дружиною шлюбних відносин з березня 2020 року, спільне господарство сторонами не ведеться, подальше примирення між ними є неможливим. Просила розірвати укладений між сторонами шлюб. Зважаючи на те, що дитина проживає з нею просила також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі ј частини його заробітку (доходу).
31.08.2020 ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
Представник позивача адвокат Варавін С.Д. надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та без участі позивача, позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
За ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 09.04.2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 173, про що 09.04.2005 року видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 . (а.с. 11)
Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 (свідоцтво про народження від 03.12.2014 року, серія НОМЕР_2 , видане Обознівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис №7)
Дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Градизького закладу дошкільної освіти №4 «Сонечко» №09/20 від 16.10.2020 та заявами ОСОБА_4 від 29.10.2020 та ОСОБА_5 від 25.10.2020.
Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
За ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства, відновлювати які не бажають. Примирення між подружжям не можливе. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Суд ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Саме такий розмір аліментів має забезпечити право ОСОБА_3 на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів, за якою позивач від сплати судового збору звільнена, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., судовий збір сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. ч.3 ст. 105, ст.ст.112,113, ч.2 ст. 114, 115, ст.ст. 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 430, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09.04.2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 173, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 09.04.2005.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн.80 коп.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене через Автозаводський районний суд м. Кременчука до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2020 року.

Головуючий суддя О.М. Погрібняк