Справа № 591/2206/19
Провадження № 2/591/270/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної державної адміністрації

про відшкодування моральної шкоди -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської обласної державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди, і остаточно уточнивши свої позовні вимоги мотивує тим, що Сумський окружний адміністративний суд постановою від 04.04.2016 року задовольнив його позов до Сумської обласної державної адміністрації у справі №818/238/16, визнав протиправною бездіяльність Сумської ОДА при розгляді його скарги №88 від 02.02.2015 року. Оскільки факт незаконної бездіяльності посадових осіб Сумської ОДА встановлено судовим рішенням, тому вказаний факт не підлягає доказуванню. Зазначає, що відповідачем було порушено його право на інформацію під час виконання ним владних (управлінських) функцій та службових обов`язків, а наслідками цих протиправних дій стало спричинення йому моральної шкоди, яку він оцінив в 1500 грн.. Наявність моральної шкоди обґрунтовує тим, що неправомірні дії відповідача призвели до того, що він був змушений захищати своє порушене право в судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення. Протиправні дії відповідача створили перешкоди його усталеному життю, він був змушений витрачати свій час і життя на пошуки шляхів для відновлення своїх прав, вивчати інформаційне законодавство України, писати позовні заяви та інші документи пов`язані з розглядом справи, звертатися до суду за захистом своїх прав, виконувати роботу адвоката. Усі ці обставини призвели до душевних страждань, хвилювання та переживань, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на його користь 1500 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Ухвалою суду від 19.04.2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду на 17.07.2019 року, судові засідання відкладалися з різних причин.

Позивач ОСОБА_1 про день та час слухання справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. В письмовій заяві, яку він надіслав на адресу суду, просить розглядати справу без його участі, позов підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 в письмовій заяві позов не визнала, просить відмовити у задоволенні позову, справу просить слухати без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 02.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Сумської ОДА зі скаргою №88, в якій вказував на неналежний розгляд його звернення до Сумської ОДА №66 від 27.07.2015 року про надання відповідачем у відповіді на це звернення недостовірної інформації, про те, що за результатами розгляду скарги Сумською ОДА не вжито ніяких заходів для припинення порушень умов договору перевезення. Просив провести службове розслідування (перевірку) по фактах неналежного розгляду звернення №66 та надання недостовірної інформації, а винних осіб притягнути до відповідальності за службову недбалість або корупцію. Крім того, просив повторно належним чином розглянути скаргу №66 та надати об`єктивну, обґрунтовану інформацію, вчинити дії для захисту прав позивача та розірвання договору з перевідником.

Однак відповідач надіслав листа №0973-18к від 15.09.2015 року, в якому повідомив про розгляд скарги №88, також повідомлено позивачу про порядок укладення договорів з перевізниками, про розпорядника інформації, про транспортні засоби, що використовуються перевізниками для перевезення пасажирів та про відсутність скарг на перевізника.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаною відповіддю, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року по справі №818/238/16 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправними, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Сумської обласної державної адміністрації при розгляді скарги ОСОБА_1 №88 від 02.09.2015 року.

На думку позивача, неправомірними діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, наявність якої він мотивував тим, що неправомірні дії Сумської ОДА призвели до того, що він був змушений захищати своє порушене право у судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення. Протиправні дії відповідача створили перешкоди його усталеному життю, він був змушений витрачати свій час і життя на пошуки шляхів для відновлення своїх прав, вивчати інформаційне законодавство України, писати позовні заяви та інші документи пов`язані з розглядом справи, звертатися до суду за захистом своїх прав, виконувати роботу адвоката. Усі ці обставини призвели до виникнення у нього хвилювань та переживань, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані.

Однак, суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне:

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Виходячи з норм статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому, слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що преюдиційним є факт протиправності дій відповідача, які, вочевидь, мали негативний вплив на психологічний стан ОСОБА_1 та викликали у нього негативні емоції. Проте, такі негативні емоції не досягли рівня страждань, а позивач не довів в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Отже, сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди.

Суд не може взяти до уваги доводи позивача в тій частині, що неправомірні дії відповідача призвели до спричинення моральної шкоди, яка проявилась в тому, що ОСОБА_1 був змушений захищати своє порушене право у судовому порядку, так як згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України звернення особи за захистом своїх порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів є не обов`язком, а правом кожної особи. В судове засідання не було надано доказів того, що позивач реалізував вказане право для усунення чи зменшення душевних страждань, яких по словам ОСОБА_1 він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім`ї чи близьких родичів.

Також, суд критично ставиться до доводів позивача в тій частині, що завдана йому моральна шкода проявилась в тому, що останній витратив значні зусилля та час для відновлення свого права, для організації свого часу і життя на пошуки шляхів для відновлення своїх прав, вивчати інформаційне законодавство України, писати позовні заяви та інші документи пов`язані з розглядом справи, звертатися до суду за захистом своїх прав, виконувати роботу адвоката, оскільки позивач свідомо займає активну життєву позицію, постійно звертається зі скаргами та заявами до органів державної влади та місцевого самоврядування з приводу надання йому інформації по тим чи іншим питанням, справи за його позовами протягом 2016-2019 років перебували на розгляді загальних судів, а також апеляційної та касаційної інстанцій.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів того, що завдана йому моральна шкода призвела до виникнення у нього хвилювань та переживань, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані, також позивачем не зазначено, які саме обставини змінилися в його житті таким чином, що на усунення негативних наслідків при поданні позову необхідно було відшкодувати саме 1500 грн..

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 23 ЦК України, ст.ст. 4, 10 - 13, 81, 141, 76-81, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської обласної державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди - відмовити в зв`язку з необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 листопада 2020 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО