Справа № 346/662/20
Провадження № 2-о/346/78/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Коломийський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західне Міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Свою заяву мотивували тим, що 19 вересня 2018 року між ними ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є громадянами України, був зареєстрований шлюб та видано відповідне свідоцтво. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 та 23 серпня 2019 року відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 про народження. У вказаному свідоцтві про народження дитини в графі «мати» - прізвище матері записано « ОСОБА_4 » .

Зважаючи на необхідність реєстрації народження сина, який народився на тимчасово окупованій території АР Крим в місті Сімферополь, та з метою отримання свідоцтва про народження дитини, вони звернулися до Коломийського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції. Вказує, що отримали письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження сина зважаючи на те, що поданий документ (свідоцтво серії НОМЕР_1 ) про народження ОСОБА_3 , яке видане 23.08.2019 року, виданий на території , де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Для вирішення питання підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території АР Крим а саме, міста Сімферополя рекомендовано звернутися до органів суду України.

У зв`язку із тим, що тільки на підставі рішення суду може відбутися державна реєстрація народження дитини ОСОБА_3 , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України, вони змушені звернутись до суду із даною заявою. Не звертались раніше до суду у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, що унеможливлювало виїзд з окупованої території України.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви, за змістом яких просили справу слухати у їх відсутності .

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у їх відсутності , зазначив, що мотиви заперечення викладені у висновку про відмову у внесенні змін від 12 лютого 2020 року.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи суд доходить наступного висновку.вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Законом передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2018 року між заявниками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України зареєстровано шлюб у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 2956, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 19 вересня 2018 року серія НОМЕР_2 .

У свідоцтві про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого 23 серпня 2019 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим в графі «мати» зазначено прізвище матері « ОСОБА_4 » оскільки у свідоцтві про шлюб ( між заявниками укладеним 14 лютого 2019 року у Ялтинському міському відділі записів актів громадянського стану ) серія НОМЕР_3 від 14 лютого 2019 року, надано після реєстрації шлюбу дружині прізвище ОСОБА_5 (а.с.10,11)

Як видно з довідки про народження № Р-03812 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь , його батьками зазначено: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_6 (а.с.12)

Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається окупованою територією.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, суд вирішує з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 77, 78 ЦПК України).

Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими в розумінні статті 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документів, що виданих органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законамиУкраїни.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників.

Таким чином, долучені заявниками до заяви документи, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, судом беруться до уваги та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки законодавець не урегулював окремі нові суспільні відносини, які склалися внаслідок військового конфлікту на сході країни та анексії Криму, зокрема не встановив позасудовий порядок державної реєстрації актів цивільного стану.

Однак, заінтересованою особою відмовлено заявнику у реєстрації народження, оскільки вказане свідоцтво про народження на ОСОБА_3 видане на тимчасово окупованій території України, на якій органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Пред явлені заявником документи не є підставою для державної реєстрації народження (а.с.13)

У відповідності зі ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Як вбачається з копій паспорта заявників та свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та Бегіашвілі є громадянами України .

Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Заявники позбавлені можливості у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію факту народження сина оскільки документи на підтвердження цих обставин видані на тимчасово окупованій території, що унеможливлює отримання заявниками свідоцтва про народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи, досліджені докази, суд доходить висновку про те, що дана заява знайшла своє обґрунтоване доведення в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Також суд попереджає, що за подвійне громадянство дитини несуть відповідальність батьки.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 264, 265, 268, 315, 317, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, матір"ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, уродженка міста Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна та батьком: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець с. Мишин Коломийського району Івано-Франківської області, Україна.

Копію рішення невідкладно надіслати до Коломийський міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), для виконання.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Коломийський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західне Міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) місцезнаходження м. Коломия вул.Міцкевича, 2 Івано-Франківської області, 78200, .

Суддя Беркещук Б. Б.