Справа № 345/3050/19
Провадження № 22-ц/4808/1133/20
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
У Х В А Л А

16 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Пнівчук О.В., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 15 липня 2019 року, вскладі судді Кардаш О.І., у справі за поданням старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Манелюк Н.Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 15 липня 2019 року задоволено подання старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених на нього зведеним виконавчим провадженням №53903905.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 09 вересня 2020 року подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали суду. 10 вересня 2020 року подав заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був присутнім у судовому засіданні 17 липня 2019 року

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду та не сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 420 грн.

02 жовтня 2020 року на адресу апеляційного суду ОСОБА_1 надіслав клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору та копії повідомлення про вручення ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від 18 вересня, яку він отримав 29 вересня 2020 року про що особисто розписався.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 15 липня 2019 року повторно залишено без руху, для зазначення інших поважних причин пропуску строку її оскарження.

29 жовтня 2020 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшло клопотання про усунення вищезазначених недоліків апеляційної скарги.

Однак у поданому клопотанні про усунення недоліків апелянтом дану вимогу не було виконано та не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали суду.

Перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.1ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.3ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Встановлено, що ухвалою Калуського міськрайонного суду від 15 липня 2019 року подання старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених на нього зведеним виконавчим провадженням №53903905(а.с.50-52)

Як вбачається з матеріалів справи 23 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Калуського міськрайонного суду про видачу копії оскаржуваної ухвали від 15 липня 2019 року (а.с.57)

13 вересня 2019 року ОСОБА_1 згідно заяви ознайомився з матеріалами справи (а.с.58)

Апеляційну скаргу на дану ухвалу ОСОБА_1 подав 09 вересня 2020 року, тобто після спливу встановленого судом строку на її оскарження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Разом з тим, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та«Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу resjudicata, тобто принципу остаточності судових рішень.

Встановлення в законі строків на апеляційне оскарження також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може порушити принцип правової визначеності.

Вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поважні причини пропуску цього строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення судом про прийняте рішення у справі. Проте навіть у такому випадку можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Посилання ОСОБА_1 на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду ним пропущено з поважних причин, а саме розглядом справи у його відсутності не заслуговують на увагу, оскільки копію ухвали суду ним згідно заяви отримано 23 серпня 2019 року.

Крім того, сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином ОСОБА_1 не навів причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали суду, які можна визнати поважними, а відтак підстави для його поновлення відсутні.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана після спливу строку апеляційного оскарження ухвали суду з дня складення повного тексту ухвали суду, а також відсутність доказів пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду з поважних причин суд приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за поданням старшого державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Манелюк Н.Я. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 15 липня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя О.В. Пнівчук