Провадження № 2-н/760/689/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ про відмову в видачі судового наказу /

13 жовтня 2020 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Усатова І.А., розглянувши заяву Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, суддя,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою і просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг.

Вивчивши подану заяву, суддя дійшла висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначений ст. 161 ЦПК України, який, серед іншого, містить вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів заяви, заявник просить стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2016 року по 01 вересня 2020 року, що підтверджується даними розрахунку заборгованості, доданому до заяви, звернувшись до суду 13.10.2020, тобто більш ніж за 3 роки з моменту виникнення права вимоги.

На підставі викладеного, оскільки заяву подано поза межами строку позовної давності, суддя вважає необхідним відмовити Державній установі «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» у видачі судового наказу, одночасно роз`яснивши заявнику, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 164, 165, 166 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Дочірньому підприємству «КиївГазЕнерджи» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А. Усатова