Єдиний унікальний номер 234/266/17-ц
Номер провадження 22-ц/804/2318/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №234/266/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави, вилучення предмету застави за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2017 року (суддя Марченко Л.М., повний текст рішення складений 29 грудня 2017 року),

в с т а н о в и в :

11 січня 2017 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави та вилучення автомобіля, посилаючись на те, що 30 березня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 910.14089, згідно якого остання отримала кредит в сумі 71792,27 грн. на купівлю транспортного засобу автомобілю ЗАЗ LANOS, 2012 року випуску, сірого кольору, № кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , строком до 30 березня 2017 року, з погашенням кредитної заборгованості, процентів щомісячно відповідно до графіку платежів, зазначеному у додатку №1 до кредитного договору. Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконувала належним чином, що призвело до утворення заборгованості станом на 21 грудня 2016 року в сумі 94385,20 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 7062,89 грн., простроченого тілу кредиту 48395,13 грн., прострочених процентів 35005,15 грн., строкових процентів 545,19 грн., пені 1582,03 грн., інших штрафних санкцій 1794,81 грн. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань відповідно до договору застави ОСОБА_1 передала в заставу ПАТ «Ідея Банк» вищевказаний автомобіль. На даний час обтяження не припинено, однак автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 29 березня 2017 року перейшов у власність відповідача ОСОБА_2 . Уточнивши позовні вимоги, ПАТ «Ідея Банк» просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 94385,20 грн., звернути стягнення на предмет застави автомобіль ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 та вилучити автомобіль у відповідача ОСОБА_2 з метою подальшої реалізації.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2017 року позов публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави, вилучення предмету застави, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №910.14089 від 30 березня 2012 року станом на 21 грудня 2016 року: за тілом кредиту 7062,89 грн., простроченим тілом кредиту 48395,13 грн., простроченим процентам 35005,15 грн., строковим процентам 545,19 грн., всього 91008,36 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати в сумі 1365,13 грн. (а.с.127-129 т.1).

З вказаним рішенням не погодився позивач публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та оскаржив його частині відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави та вилучення предмету застави в апеляційному порядку (а.с.148-161 т.1).

Постановою апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2018 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» залишено без задоволення. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2017 року залишено без змін (а.с.41-48 т.2).

З вказаною постановою апеляційного суду та рішенням суду першої інстанції не погодився позивач публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та оскаржив їх в касаційному порядку (а.с.66-83 т.2).

Постановою Верховного суду від 03 червня 2020 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Донецької області від 12 червня 2018 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави та вилучення предмета застави скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.143-150 т.2).

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Ідея Банк» просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави та його вилучення та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог (а.с.148-161 т.1).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини справи, рішення суду не відповідає вимогам матеріального права та наведені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідачем ОСОБА_2 було надано заперечення від 18 грудня 2017 року на позовну заяву ПАТ «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави, до якого долучено витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29 березня 2017 року №52996854, відповідно до якого інформація за вказаними параметрами запиту в Державному реєстру обтяжень рухомого майна інформація відсутня. Однак, таке заперечення було направлено лише ОСОБА_1 та не направлено позивачу, що порушує його права. Крім того, матеріали містять два витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17 травня 2012 року №36075667 та витяг від 29 березня 2017 року №52996854, які містять суперечності. Судом безпідставно надано перевагу витягу від 29 березня 2017 року №52996854 та в порушення вимог ст. 89 ЦПК України не зазначено мотивів відхилення доказів позивача стосовно наявності у реєстрі даних про обтяження автомобіля ЗАЗ LANOS, 2012 року випуску, сірого кольору, № кузова НОМЕР_1 станом на 29 березня 2017 року, що підтверджується договором застави транспортного засобу та Витягом з державного реєстру від 17 травня 2012 року №36075667. Достовірність витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29 березня 2017 року №52996854, наданого відповідачем ОСОБА_2 , викликає сумніви, адже дані про наявність обтяження занесені до реєстру 17 травня 2012 року та не змінювалися.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази з додержанням норм матеріального та процесуального права, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с.221-227 т.1).

Представник ПАТ «Ідея Банк» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином на сайті апеляційного суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

В апеляційній скарзі позивач оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави та вилучення предмету застави.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем не оскаржується, а тому апеляційний суд не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 30 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 910.14089, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 71792,27 грн. на купівлю транспортного засобу автомобілю ЗАЗ LANOS, 2012 року випуску, сірого кольору, № кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Кредит наданий строком до 30 березня 2017 року, з погашенням кредитної заборгованості, процентів щомісячно відповідно до графіку платежів, зазначеному у Додатку №1 до кредитного договору. (а.с.13-14, 15, 21-22 т.1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості за кредитним договором між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою 10 травня 2012 року було укладено договір застави транспортного засобу № 910.14089, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала у заставу ПАТ «Ідея Банк» придбаний за кредитні кошти автомобіль. Відповідно до умов вказаного договору у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (а.с.23-24 т.1).

Договір застави було зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17 травня 2012 року (а.с.16-17 т.1).

З відомостей, наданих на запит суду першої інстанції Головним сервісним центром МВС України від 21 квітня 2017 року, вбачається, що автомобіль ЗАЗ LANOS, 2012 року випуску, сірого кольору, № кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зареєстрований 30 березня 2012 року за ОСОБА_1 , яка 01 квітня 2016 року зняла його з обліку для реалізації. 15 квітня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу вказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 , 14 червня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу зареєстрований за ОСОБА_4 , 29 березня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу за ОСОБА_2 (а.с.43-45 т.1).

Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором виконувала не належним чином, що призвело до утворення заборгованості станом на 21 грудня 2016 року в сумі 94385,20 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 7062,89 грн., простроченим тілом кредиту - 48395,13 грн., прострочених процентів - 35005,15 грн., строкових процентів - 545,19 грн., пені - 1582,03 грн., інших штрафних санкцій - 1794,81 грн. (а.с.30, 32-34 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №36075667 від 17 травня 2012 року о 15:31:12 зареєстроване приватне обтяження на підставі договору застави транспортного засобу від 10 травня 2012 року, обтяжувач публічне акціонерне товариства «Ідея Банк», боржник ОСОБА_1 , предмет обтяження автомобіль легковий ЗАЗ TF48YP ЗНГ, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , термін дії обтяження 17 травня 2017 року (а.с.16 т.1).

Згідно витягу №54012695 від 15 листопада 2017 року, 28 березня 2017 року 09:36:04 реєстратором Л`вівської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» змінено відомості про обтяження, встановлено термін дії (після змін) 28 березня 2022 року (а.с.88 т.1).

Відповідач ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 29 березня 2017 року придбав у ОСОБА_4 автомобіль ЗАЗ LANOS, 2012 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_3 (а.с.98 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52996854 від 29 березня 2017 року, складеного в день укладання угоди купівлі-продажу о 09:17:56 приватним нотаріусом Шуть О.Г., були перевірені усі типи обтяжень спірного автомобіля. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація щодо наявності будь-який обтяжень по об`єкту: автомобіль легковий ЗАЗ НОМЕР_4 , номер об`єкта: НОМЕР_1 , відсутня (а.с.101 т.1).

29 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до сервісного центру з заявою №115417139 про перереєстрацію автомобіля на своє ім`я. 29 березня 2017 року сервісним центром МВС було проведено перереєстрацію автомобіля на нового власника (а.с.96 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави та вилучення предмету застави, суд першої інстанції, виходив з того, що, оскільки на момент придбання ОСОБА_2 автомобілю, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про наявність обтяження щодо спірного автомобіля були відсутні, то в розумінні частини 1 статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідач ОСОБА_2 є добросовісним набувачем.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинами справи.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2017 року встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором № 910.14089, укладеним 30 березня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , не виконувала належним чином, що призвело до утворення заборгованості. Вказаним рішенням з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 21 грудня 2016 року: за тілом кредиту 7062,89 грн., простроченим тілом кредиту 48395,13 грн., простроченим процентам 35005,15 грн., строковим процентам 545,19 грн., всього 91008,36 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Статтею 27 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановлених законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до абзацу 2 статті 44 Закону України «Про заставу» записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно: було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом.

З матеріалів справи вбачається, що за договором купівлі-продажу від 29 березня 2017 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 автомобіль ЗАЗ LANOS, 2012 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 (а.с.98 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52996854 від 29 березня 2017 року, складеного в день укладання угоди купівлі-продажу о 09:17:56 приватним нотаріусом Шуть О.Г., були також перевірені усі типи обтяжень спірного автомобіля. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація щодо наявності будь-який обтяжень по об`єкту: автомобіль легковий ЗАЗ НОМЕР_4 , номер об`єкта: НОМЕР_1 , відсутня (а.с.101 т.1).

Порядок реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів,марок і моделей причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

Цей порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів,виробляють та експлуатують їх.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку, транспортні засоби підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документів. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС. Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати. У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу, його реєстрація не проводиться.

Реєстрація транспортного засобу щодо якого Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.

29 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до сервісного центру із заявою про перереєстрацію автомобіля на своє ім`я (а.с.96 т.1).

Відповідно до вимог Порядку реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, сервісним центром була проведена відповідна перевірка автомобіля в тому числі і щодо наявності обмежень на відчуження (арешт або заборона) та наявність такої заборони не виявлено.

29 березня 2017 року за заявою ОСОБА_2 сервісним центром МВС було проведено перереєстрацію автомобіля на нового власника.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено. Витребувано у Харківській регіональній філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» відомості щодо наявності обтяжень в державному реєстрі обтяжень рухомого майна при знятті з обліку 01 квітня 2016 року для реалізації автомобіля ЗАЗ LANOS, об`єм двигуна 1498, рік випуску 2012, колір сірий, № двигуна НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_6 , свідоцтво НОМЕР_7 , власником ОСОБА_1 ; витребувано у Харківській регіональній філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» відомості щодо наявності обтяжень в державному реєстрі обтяжень рухомого майна при реєстрації транспортного засобу за договором купівлі-продажу 15 квітня 2016 року вказаного автомобіля ОСОБА_3 ; витребувано у Харківській регіональній філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» відомості щодо наявності обтяжень в державному реєстрі обтяжень рухомого майна при перереєстрації на нового власника за договором купівлі-продажу 14 червня 2016 року спірного автомобіля власником ОСОБА_4 ; витребувано у Харківській регіональній філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» відомості щодо наявності обтяжень в державному реєстрі обтяжень рухомого майна при перереєстрації на нового власника за договором купівлі-продажу 29 березня 2017 року автомобіля власником ОСОБА_2 ; витребувано у регіональному сервісному центрі головного сервісного центру міністерства внутрішніх справ в Донецькій області відомості щодо перевірки при знятті з обліку для реалізації та отриманні тимчасового державного номерного знаку наявності обтяження на спірний автомобіль власником ОСОБА_1 , якщо так, то надати копії документів, на підставі яких відбулось зняття транспортного засобу з обліку; витребувано у регіональному сервісному центрі головного сервісного центру міністерства внутрішніх справ в Харківській області відомості щодо перевірки наявності обтяжень при реєстрації транспортного засобу за договором купівлі-продажу 15 квітня 2016 року автомобіля наступним власником ОСОБА_3 , якщо так, то надати копії документів, на підставі яких відбулась реєстрація транспортного засобу; витребувано у регіональному сервісному центрі головного сервісного центру міністерства внутрішніх справ в Харківській області відомості щодо перевірки наявності обтяжень при перереєстрації на нового власника за договором купівлі-продажу 14 червня 2016 року автомобіля наступним власником ОСОБА_4 , якщо так, то надати копії документів, на підставі яких відбулась перереєстрація транспортного засобу; витребувано у регіональному сервісному центрі головного сервісного центру міністерства внутрішніх справ в Харківській області відомості щодо перевірки наявності обтяжень при перереєстрації на нового власника за договором купівлі-продажу 29 березня 2017 року автомобіля наступним власником ОСОБА_2 , якщо так, то надати копії документів, на підставі яких відбулась перереєстрація транспортного засобу (а.с.227-229 т.2).

З наданих на вказану ухвалу відповідей вбачається, що надати витребувані копії документів не є можливим у зв`язку з відсутністю документів, закінченням терміну їх зберігання, можливістю в ДП «НАІС» витяг з Державного реєстру отримати самостійно (а.с.18-35 т.3).

Відповідно до частин 3, 5 статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач у будь-який час може зареєструвати зміну відомостей про обтяження шляхом подання держателю або реєстратору Державного реєстру заяви, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів і реквізити запису, що підлягають заміні. На підставі цієї заяви держатель або реєстратор Державного реєстру вносить відповідні зміни до попереднього запису про обтяження. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

З обставин справи вбачається, що в позові і в подальшому позивач ПАТ «Ідея банк» як на підставу звернення стягнення на предмет застави та вилучення предмету застави посилається на витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №36075667, яке 17 травня 2012 року о 15:31:12 зареєстроване на підставі договору застави транспортного засобу від 10 травня 2012 року, обтяжувач публічне акціонерне товариства «Ідея Банк», боржник ОСОБА_1 , предмет обтяження автомобіль легковий ЗАЗ TF48YP ЗНГ, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , термін дії обтяження 17 травня 2017 року (а.с.16 т.1). Позивач зазначає, що вказане обтяження було дійсним до 17 травня 2017 року та на день укладання договору купівлі-продажу спірного автомобілю 29 березня 2017 року.

Але вказане твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки обтяження спірного автомобілю від 17 травня 2012 року на 29 березня 2017 року було припинено та фактично вже не діяло.

Припинення обтяження від 17 травня 2012 року підтверджується витягом №54012695 від 15 листопада 2017 року, з якого вбачається, що 28 березня 2017 року 09:36:04 реєстратором Л`вівської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» змінено відомості про обтяження спірного автомобіля (а.с.88 т.1).

Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві, або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема, посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Документи, оформлені державними і приватними нотаріусами, мають однакову юридичну силу.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що спеціальним суб`єктом Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є нотаріус.

Законодавство у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачає можливість використання нотаріусом як спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до статті 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і який має печатку такого реєстратора.

Користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію.

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва здійснює пошук у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52996854 від 29 березня 2017 року, складеного в день укладання угоди купівлі-продажу о 09:17:56 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г., були перевірені усі типи обтяжень спірного автомобіля. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація щодо наявності будь-який обтяжень по об`єкту: автомобіль легковий ЗАЗ НОМЕР_4 , номер об`єкта: НОМЕР_1 , відсутня (а.с.101 т.1).

Системний аналіз статті 46-1 Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави дійти висновку про те, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г. здійснив пошук у Державному реєстрі обтяжень згідно своїх повноважень, відомості щодо незаконності, неправомірності або помилки з боку нотаріусу відсутні.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52996854 від 29 березня 2017 року щодо відсутності інформації про будь-які обтяження по об`єкту: автомобілю легкового ЗАЗ НОМЕР_4 , номер об`єкта: НОМЕР_1 , є недостовірним.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тому суд першої інстанції, з чим погоджується і апеляційний суд, обґрунтовано саме витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52996854 від 29 березня 2017 року щодо відсутності інформації про будь-які обтяження по об`єкту: автомобілю легкового ЗАЗ НОМЕР_4 , номер об`єкта: Y6DTF48YPC0303954, як доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, вважав підставою для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави, дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо у сукупності з іншими доказами у справі. В той час як на 29 березня 2017 року обтяження спірного автомобілю, зазначене у витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №36075667 від 17 травня 2012 року, на вказану дату було відсутнє.

Відповідно до статті 387 ЦК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

При цьому право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Відповідач має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач).У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому у діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав зареєстроване обтяження відносно цього майна.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин за якім він набув право володіння на спірне майно, відповідач усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

З огляду на викладене, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що на момент укладання відповідачем ОСОБА_2 договору купівлі-продажу спірного автомобілю у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація щодо наявності будь-який обтяжень по об`єкту: автомобіль легковий ЗАЗ НОМЕР_4 , номер об`єкта: НОМЕР_1 , відсутня, а отже придбання автомобіля ОСОБА_2 та його реєстрація були проведені відповідно до вимог встановленого законом порядку, оскільки у спірних правовідносинах необхідною умовою судового захисту є те, що в діях набувача майна не вбачається недобросовісного характеру та набувач майна не був усвідомлений про порушення законодавства або, що ним не було вчинено певних маніпуляцій з метою отримання таких прав. Таким чином, власник ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, який набуває право власності на рухоме майно.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Стала практика ЄСПЛ ( рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та вилучення автомобіля зводяться до витребування цього майна у добросовісного набувача в порушення положень статті 41 Конституції України і статті 321 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього права власності на спірне майно та незаконність володіння цим майном, є неприйнятними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2017 року в частині відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави та вилучення предмету застави залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2020 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.Д. Канурна

Ю.М. Мальований