У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2020 Справа №607/4319/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Мотиль Б.І.

представника заявника ОСОБА_1

представника зацікавленої особи ОСОБА_2

представника ДВС Корнати Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернулась із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №607/4324/14 від 31.07.2014 року, виданий Тернопільським міськрайонним судом. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2014 року у справі №607/4319/14 позов ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість по договору відновлювальної кредитної лінії №4 від 10.04.2006 року в розмірі 24 000 євро, що еквівалентно станом на 20.03.2014 року по курсу НБ України 331 200 грн., а також 3312 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом в суд. За наслідками прийняття рішення було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Тернопільського районного відділу ДВС. Заявником зазначено, що в Тернопільському районному відділі Державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 47084041, відкрите на підставі виконавчого листа № 607/4319/14-ц. З моменту відкриття виконавчого провадження заборгованість сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанціями. Кошти в сумі 232886,35 надійшли в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 після реалізації предмету іпотеки. Окрім того, відповідно до довідки КП «Тернопільводоканал» від 24.04.2019 року №1243 із заробітної плати ОСОБА_3 було стягнуто 21398,32 грн. в користь ПАТ «Державний ощадний банк». Згідно довідки Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 07.05.2019 року №7026/04 із пенсії ОСОБА_4 було стягнуто 685,86 грн. Таким чином заборгованість було погашено у повному обсязі. Відповідно до відповіді Тернопільського районного відділу ДВС, наданої 30.05.2019 року борг ОСОБА_4 не погашений та становить 17313,99 євро. 02 вересня 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із заявою про роз`яснення даного судового рішення в частині валюти, в якій воно повинно бути виконане. Тернопільським міськрайонним судом відмовлено в задоволенні такої заяви, зазначивши при цьому, що незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» було залишено без задоволення. Заявник вважає, що рішення суду від 22 травня 2014 року виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом, а тому обов`язок боржника відсутній повністю. Враховуючи зміст резолютивної частини рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02.06.2014 року та виконавчого листа, у яких зазначено про стягнення коштів у гривнях, у державного виконавця не було підстав змінювати суму стягнення, оскільки це призвело б до зміни резолютивної частини судового рішення, що є недопустимим. Тому, для стягнення боргу саме в іноземній валюті, суд першої інстанції, який розглядав справу в 2014 році повинен був встановити, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання та в резолютивній частині рішення мав би зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Державний та приватний виконавці не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір заборгованості, визначеної у судовому рішенні. Виконавець не наділений повноваженнями здійснювати перерахунок валюто курсу, визначеного у резолютивній частині рішення. З огляду на зазначене, заявник вважає, що рішення Тернопільського місьркайонного суду від 22.05.2014 року виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом, а тому обов`язок боржника відсутній повністю.

Зацікавлена особа стягувач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», подав письмові заперечення щодо поданої заяви, відповідно до якої зазначив, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 березня 2012 року, з урахуванням ухвали від 20 жовтня 2016 року про роз`яснення судового рішення, вважає, що заборгованість ОСОБА_3 встановлено в розмірі 28 974,54 євро, що включає в себе заборгованість по кредиту, відсотках та неустойці (штрафу, пені). При цьому, в рахунок погашення заборгованості позичальників судом звернуто стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, належне іпотекодавцю ОСОБА_5 .На виконання спірного судового рішення, ОСОБА_5 на користь банку в період з 02.04.2015 року по 20.09.2016 року погашено 1719,05євро заборгованості по відсотках. Зазначене підтверджено випискою по рахунку № НОМЕР_1 по котрому обліковується заборгованість по відсотках ОСОБА_3 згідно кредитного договору. Також зазначив, що згідно платіжного доручення №239 від 01 лютого 2018 року, за рахунок грошових коштів виручених від реалізації на електронних торгах іпотечного майна, в рамках виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа №2-5966, де боржником виступає ОСОБА_5 , на користь банку перераховано 232 886 грн., що станом на день зарахування коштів на рахунок стягувача становило 6748,06 євро, з котрих 1507,06 євро заборгованість по відсотках та 5241 євро погашено тіло кредиту, що підтверджується виписками по рахунках позивальника на яких обліковується заборгованість згідно кредитного договору. Також зазначив, що згідно висновку Великої Палати ВС наведених у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14 перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним чином виконанням судового рішення, а тому сплата гривневого еквіваленту заборгованості не може вважатись виконанням судового рішення в повному обсязі.

Зацікавлена особа Тернопільський районний відділ ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав письмові пояснення щодо поданої заяви у яких зазначив, що згідно відповіді стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 10.10.2019 року за №8521, заборгованість ОСОБА_3 згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02.06.2014 року, заборгованість ОСОБА_3 станом на 09.10.2019 року становить 17283,68 євро. Таким чином, вважає, що подана заява ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підтримав з підстав викладеній у ній та просить її задовольнити.

Представник зацікавленої особи стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» Маракіна О.Г. в судовому засіданні вважає, що подана заява ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, оскільки борг по спірному виконавчому листу боржником не погашено.

Представник Тернопільський районний відділ ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судовому засіданні вважає, що подана заява ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

Суд перевіривши доводи викладені у поданій заяві, встановив наступні обставини.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/4319/14-ц від 02 червня 2014 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість по тілу кредиту за Договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 10 квітня 2006 року в розмірі 24 000,00 євро, що еквівалентно (станом на 20 березня 2014 року курс НБУ 13, 798 грн. за 1 грн.) 331200,00 грн., а також 3312,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при звернення із позовом в суд.

За наслідками ухвалення цього рішення, Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 607/4319/14-ц, який пред`явлено до виконання до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та відкрито виконавче провадження № 47084041.

На виконання рішення Тернопільського місьрайонного суду ОСОБА_3 проводились наступні оплати: 27.02.2015 року 95,48 євро, 02.04.2015 року 197,98 євро, 31.08.2015 року 41,89 євро, 23.10.2015 року 39,67 євро, 20.07.2016 року 343,92 євро. Згідно квитанцій від 31.05.2014 року, 27.06.2014 року, 31.07.2014 року, 28.11.2014 року, 29.01.2015 року, ОСОБА_5 здіфйснювала сплату заборгованості по 50 євро в частині погашення відсотків за вредитним договром, а всього нею сплачегно 250 євро. 16.05.2019 року ОСОБА_5 на виконання рішення суду від 02.06.2014 року з погашення заборгованості внесла 10015,81 грн. та 6000 грн.

Згідно відповіді Комунального підприємства «Тернопільводоканал» № 1243/19 від 24 квітня 2019 року із заробітної плати ОСОБА_3 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України», згідно постанови № 47084041 від 16 квітня 2015 року, винесеної на підставі виконавчого листа № 607/4319/14-ц від 31 липня 2014 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом. Загальна сума утримань за даний період становить 21875,03 грн., в тому числі на користь першого відділі ДВС ТМУЮ виконавчого збору 436,71 грн. та витрат на проведення виконавчих дій 40 грн.

Як слідує із інформації, викладеній у листі Тернопільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області № 7026/04 від 07 травня 2019 року, стягнення із пенсії ОСОБА_3 згідно постанови державного виконавця № 47084041 від 27 листопада 2017 року на суму боргу 331200,00 грн. не проводиться з 01 березня 2018 року (відклик суду № 7091 від 13 лютого 2018 року); згідно даного ВП утримано 645,86 грн. та проводиться стягнення виконавчого збору та проведення виконавчих дій. Станом на 01 червня 2019 року утримано: виконавчого збору 5599,63 грн., залишок заборгованості 27530,37 грн.; проведення виконавчих дій 17,05 грн., залишок заборгованості 84,95 грн.

Згідно інформації стягувача від 10.10.2019 року №117.20-12/1/-1412/83310/2019-1913, встановлено, що заборгованість ОСОБА_3 згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 червня 2014 року у справі № 607/4319/14-ц, на виконання котрого виданого виконавчий лист № 607/4319/14-ц від 31 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ТОУ АТ «Ощадбанк» заборгованість по тілу кредиту за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 10 квітня 2006 року в розмірі 24000 євро, що еквівалентно 331 200 грн. та 3312 судового збору, станом на 09 жовтня 2019 року становить 17 283,68 євро - заборгованості по кредиту.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у Закону України "Про виконавче провадження": статті 53 Закону № 606-XIV та ст. 49 цього ж закону в новій редакції від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Отже, у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Як зазначила у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду, наведеними у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті,а не її еквівалент у гривні. Таким чином, сплата гривневого еквівалента заборгованості не може вважатись виконанням судового рішення в повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Обов`язковість судових рішень визначена ст. 18 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04), рішення від 19 лютого 2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Відповідно до ч. ч.1, 2, 4 ст. 432 ЦПК України суд,який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить Глава 50 Розділу І Книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Із змісту заяви ОСОБА_6 вбачається, що остання обгрунтовує свої вимоги тим, що на виконання рішення суду від 02.06.2014 року нею було повністю перераховано кошти стягувачу в сумі 331 200 грн., що свідчить про повне виконання нею рішення суду.

Однак, як вбачається із даних, наданих представником Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління, заборгованість ОСОБА_3 по тілу кредиту за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 10.04.2006 року, тобто за договором за яким судом проведено стягнення та видано Тернопільським міськрайонним судом виконавчий лист №607/4319/14 від 31.04.2014 року, станом на 09.10.2019 року становить 17283,68 євро, у тому числі не погашено таку заборгованість й на момент розгляду поданої заяви ОСОБА_3 . При цьому, суд не бере до уваги твердження представника заявника ОСОБА_1 про те, що кошти в сумі 232886,35 грн., які надійшли від реалізації на електронних торгах іпотечного майна у рамках виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа №2-5966, де боржником виступає ОСОБА_5 свідчить про повне погашення ОСОБА_3 усієї заборгованості за спірним виконавчим листом №607/4324/14 ц, оскільки станом на день зарахування зазначених коштів на рахунок стягувача, вони склали 6748,06 євро, з котрих 1507,06 євро погашено залишок заборгованості по відсотках згідно судового рішення №2-5966 та 5241 євро погашено тіло кредиту.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, ст.ст..524, 533 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання,відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31 січня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан