Головуючий суду 1 інстанції - Шкиря В.М.
Доповідач -Гаврилюк В.К.
Справа № 417/792/20
Провадження № 22-ц/810/705/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаврилюка В.К.,

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

відповідач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

на рішення Марківського районного суду Луганської області від 27 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Шкирі В.М. в смт. Марківка Луганської області,

за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказало, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № №4335 від 25.06.2007 зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами від 20.12.2007, 20.05.2008, 30.09.2008, 29.10.2009.

Відповідно до п. 1.1.-1.3. кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 50 000 гривень, який додатковою угодою від 20.05.2008 збільшено до 110 000 грн, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 19,2 % річних, а з 20.05.2008 - 20,2% річних Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 25.06.2017 на споживчі цілі.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договір поруки № 1 від 25.06.2007 з ОСОБА_2 .

За договором поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по Кр

Починаючи з 2014 року відповідач ОСОБА_1 почала порушувати умови Кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017 у справі № 417/4069/17, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № 4335 від 25.06.2007 станом на 14.04.2017, яка становить 112 216,99 грн.

В зв`язку з тим, що відносини між Банком та Позичальником не припинялися, відповідно до умов Кредитного договору, Позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом (п. 1.5.1.1 - до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит).

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №4335 від 25.06.2007, яка відповідно до розрахунку, з урахуванням рішення Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017 у справі № 417/4069/17 про стягнення заборгованості з Відповідачів та періоду нарахування, починаючи з 14.04.2017, складає 14 369,87 грн., в тому числі: прострочені проценти за користування Кредитом за період з 14.04.2017 по 24.06.2017 - 2 203,47 грн; три проценти річних за прострочення процентів за користування Кредитом за період з 14.04.2017 по 08.07.2020 - 3 211,63 грн; інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 - 8 954,77 грн та судові витрати.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 27 серпня 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить скасувати рішення Марківського районного суду Луганської області від 27 серпня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне встановлення дійсних обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» вказує на те, що рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017 у справі № 417/4069/17, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № 4335 від 25.06.2007 станом на 14.04.2017 в сумі 112 216,99 грн при цьому проценти по кредиту розраховані за період по 13 квітня 2017 року. Рішення суду набрало законної сили і станом на 08 липня 2020 року заборгованість за кредитом не погашена, рішення суду відповідачами не виконано.

За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Між сторонами існують договірні відносини, а тому відповідно до умов кредитного договору, позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідачів за період з 14 квітня 2017 року по 24 червня 2017 року.

Позивач вказує, що з урахуванням рішення про стягнення заборгованості в 2017 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває досі, і триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Розрахунок заборгованості 3% річних по простроченим процентам за користування кредитом та інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом проведено банком з урахуванням процентів, які були стягнуті з відповідачів рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16 серпня 2017 року та процентів, що нараховані за користування кредитом за період з 14.04.2017 по 24.06.2017.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» отримало 09 жовтня 2020 року (а.с. 96).

Від відповідача не надійшло відзиву на апеляційну скаргу.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14369,87 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 * 100 = 210200 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, 3 % річних за прострочення процентів за користування кредитом, інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що у 2017 році банк скористався своїм правом на пред`явлення до позичальника позову про виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав (рішення Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017, що набрало законної сили 18.09.2017), оскільки пред`явив позов про повне стягнення тіла кредиту, тому положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору.

Оскільки кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, то після спливу такого строку суд першої інстанції вважав, що нарахування відсотків є безпідставним, як і нарахування інфляційних втрат на зазначені проценти та 3 % річних.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2007 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № №4335 зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами від 20.12.2007, 20.05.2008, 30.09.2008, 29.10.2009 за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 50 000 гривень, який додатковою угодою від 20.05.2008 збільшено до 110 000 грн, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 19,2 % річних, а з 20.05.2008 - 20,2% річних Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 25.06.2017 на споживчі цілі.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договір поруки № 1 від 25.06.2007 з ОСОБА_2 (а.с.13-14).

За договором поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю.

Починаючи з 2014 року ОСОБА_1 почала порушувати умови Кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість( а.с.21-32)

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16.08.2017 у справі № 417/4069/17, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № 4335 від 25.06.2007 станом на 14.04.2017, яка становить 112 216,99 грн, яка складається з: борг за Кредитом в розмірі 55 298,94 грн.; відсотки за користування Кредитом з 01.08.2014 по 13.04.2017 в розмірі 31 114,81 грн.; інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по березень 2017 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 13 695,56 грн.; інфляційні втрати Банку з жовтня 2008 року по березень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в сумі 8 824,88 грн.; три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 02.09.2014 по 13.04.2017 в розмірі 1 995,35 грн., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.10.2007 по 13.04.2017 в розмірі 1 287,45 грн. Проценти по Кредиту розраховані по 13.04.2017 року. (а.с.17-20)

Вказане рішення суду першої інстанції, як встановлено судом першої інстанції, не виконане та заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2007 року відповідачами не сплачена.

Зазначені обставини свідчать про те, що акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись в 2017 році до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 .

Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦПК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, що у зв`язку з наявністю у позичальника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" у 2017 році, відповідно до умов договору про іпотечний кредит та положень частини другої статті 1050 ЦК України, використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, а тому законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що після зміни банком строку кредитування, у зв`язку з чим настав строк повного погашення кредиту позичальником, банк не мав правових підстав для нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом, а тому позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 14 квітня 2017 року по 24 червня 2017 року в сумі 2 203,47 грн, не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку є не обґрунтованими, оскільки після спливу строку кредитування, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів.

Щодо вимог про солідарне стягнення 3 % річних за прострочення процентів за користування кредитом, інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом, то колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, судом першої інстанції не виконані вимоги статті 89 ЦПК України, в повній мірі не з`ясовані всі обставини справи, на які посилався позивач в позовній заяві, та не у повній мірі досліджені зібрані у справі докази та відповідно не надана належна правова оцінка таким доказам.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 14.04.2017 по 08.07.2020 - 3 211,63 грн; інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 - 8 954,77 грн при цьому надавши розрахунок.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки рішенням Маркіського районного суду Луганської області від 16 серпня 2017 року, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

З наданого позивачем розрахунку 3% річних на суму прострочених процентів за користування кредитом за період з 14 квітня 2017 по 08 липня 2020 та інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом з квітня 2017 по червень 2020 року вбачається, що банком розрахунок здійснено як з урахування процентів, стягнутих солідарно з відповідачів за рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16 серпня 2017 року, так і процентів, нарахованих за користування кредитом за період з 14 квітня 2017 року по 24 червня 2017 року.

Однак, суд першої інстанції зазначені вище обставини не врахував, а саме те, що пред`являючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів 3 % річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 14 квітня 2017 по 08 липня 2020 року; інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 року банк, у тому числі, просив застосувати правила ст. 625 ЦК України до суми нарахованих відсотків, за рішенням Марківського районного суду Луганської області від 16 серпня 2017 року.

Сума 3% річних на суму прострочених процентів за користування кредитом за період з 14 квітня 2017 по 08 липня 2020 року, відповідно до наданого позивачем розрахунку в таблиці 6 «розрахунок 3% по всіх сумах прострочених відсотків» становить: 4,29 грн сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 06 липня 2014 року, термін сплати яких настав 13 квітня 2017 року; 2964,69 грн - сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 07 липня 2014 року по 31 березня 2017 року, термін сплати яких настав 13 квітня 2017 року, а разом складає 2968,98 грн.

Розрахунок інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 року відповідно до наданого позивачем розрахунку в таблиці 5 «розрахунок суми витрат від інфляції по прострочених відсотках» становить: 18,86 грн - сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 06 липня 2014 року, термін сплати яких настав 13 квітня 2017 року; 8300,45 грн - сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 07 липня 2014 року по 31 березня 2017 року, термін сплати яких настав 13 квітня 2017 року, а разом складає 8319,31 грн.

Слід зазначити, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів процентів за користування кредитом за період з 14 квітня 2017 по 24 червня 2017 в сумі 2203,47 грн, не підлягають задоволенню, тому колегія суддів вважає, що банк не мав правових підстав для нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму 2203,47 грн прострочених процентів за користування кредитом, нарахованих за користування кредитом за період з 14 квітня 2017 по 24 червня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 трьох процентів річних по прострочених процентах за період з 14 квітня 2017 по 08 липня 2020 в сумі 3211,63 грн; інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 в сумі 8 954,77 грн та стягнення судового збору слід скасувати відповідно до п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних по прострочених процентах, інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають стягненню 3% річних по прострочених процентах за період з 14 квітня 2017 по 08 липня 2020 року в сумі 2968,98 грн., інфляційні витрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 року в сумі 8319,31 грн. В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, а за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 3153 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.4, 81).

Оскільки позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі по 2064 грн 04 коп. з кожного, тому рішення суду в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 27 серпня 2020 року в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 трьох процентів річних по прострочених процентах за період з 14 квітня 2017 по 08 липня 2020 в сумі 3211,63 грн; інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 в сумі 8 954,77 грн та стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних по прострочених процентах, інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», , заборгованість за кредитним договором № 4335 від 25 червня 2007 року в сумі 11288 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн 29 коп., яка складається з: трьох процентів річних по прострочених процентах за період з 14 квітня 2017 по 08 липня 2020 року в сумі 2968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн 98 коп., інфляційні витрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2017 по червень 2020 року в сумі 8319 (вісім тисяч триста девятнадцять) грн 31 коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», , судовий збір в розмірі 2064 грн 04 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2020 року.

Головуючий В.К. Гаврилюк

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова