Справа № 458/590/19 Головуючий у 1 інстанції: Кріль Л.М.
Провадження № 22-ц/811/3604/19 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Сеньків Х.І.

з участю: ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

у липні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортних засобів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником автомобіля марки «OPEL VIVARO», номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та правомірно користується причіпом до нього номерний знак НОМЕР_3 , що належить його брату ОСОБА_5 . 01.09.2018 року в Чеській Республіці його автомобіль з вказаним причіпом з вини водія ОСОБА_1 , якому він надав їх у користування, потрапили у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого були заподіяні механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода була зафіксована поліцією Чеської Республіки, в довідці про участь у дорожньо-транспортній пригоді від 28.05.2019 року зазначено, що автомобіль та причіп отримали механічні пошкодження. Стверджує, що змушений був за власні кошти купувати запчастини, деталі та проводити відновлювальний ремонт автомобіля з причіпом. Загальна вартість куплених запчастин та вартість ремонтних послуг автомобіля та причепа становить 65 345,00 грн., однак відповідач відмовляється добровільно відшкодувати завдану шкоду, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 65 345,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн., а всього разом 66113,40 грн.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної транспортним засобом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 65345,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., а всього разом - 66113,40 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт стверджує, що керуючи автомобілем позивача та рухаючись дорогою по території Чеської республіки він дотримувався правил дорожнього руху, жодних порушень не допускав. Механічні пошкодження автомобіль отримав внаслідок того, що раптово «вистрілило» переднє ліве колесо і автомобіль за інерцією з`їхав за межі дороги. Зазначає, що за свої кошти повністю відремонтував автомобіль та причіп до нього, однак не зберіг всі чеки на придбання автозапчастин. Збереглися лише частина чеків, що підтверджують купівлю ним запчастин на ремонт автомобіля, а саме: товарний чек № 2642 від 10.10.18 року та фіскальний чек до нього від 10.10.18 року на придбання автошин R 16 - 2 штуки, крил передніх - 2 штуки, шарова верхня, нижня - 2 штуки на загальну суму 8 172 грн., товарний чек № 2642 від 15.10.18 року на придбання дзеркала лівого, ступниці передньої, ліхтаря заднього лівого та лобового скла на загальну суму 4 618 грн. та товарний чек б/н від 19.10.18 року та фіскальний чек до нього від 19.10.18 року на придбання заднього бамперу та переднього бамперу, клик задній лівий - 2 штуки на загальну суму 6 264 грн. Вважає, що позивач не обґрунтував розрахунку суми матеріальної шкоди, не надав доказів на підтвердження стягнення саме 65 345 грн., не представив належних доказів на підтвердження проведеної ним оплати за придбані товари та надані послуги, які б свідчили про розмір заподіяної йому матеріальної шкоди. Крім того позивач не представив висновку експертного товарознавчого дослідження транспортного засобу та причепу щодо визначення розміру збитків та доказів про те, що саме з вини водія автомобіля, який йому належить, сталася дорожньо-транспортна пригода. Стверджує, що зазначені позивачем ремонтні роботи по відновленню автомобіля по заміні деталей та агрегатів не відповідають ушкодженням, зазначеним в довідці про участь у дорожньо-транспортній пригоді від 01.09.2018 року, складеній поліцією Чеської республіки. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачу з вини відповідача ОСОБА_1 завдано майнову шкоду, яка полягає у пошкодженні автомобіля та причіпа, у зв`язку з ремонтом яких позивач поніс витрати на придбання запчастин та на оплату відновлювального ремонту, які підлягають відшкодуванню, а відповідачем не надано доказів на спростування його вини у ДТП, щодо причин пошкодження автомобіля та розміру завданої майнової шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2018 року о 14 год. 40 хв. в Чеській Республіці (Бржеги, вул.У Лабе - шосе ІІ класу, №33, на 1,02 км, в правобічному повороті, в місці виїзду з шосе № НОМЕР_4 ) автомобіль марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого були заподіяні механічні пошкодження як автомобілю, так і причіпу.

Дорожньо-транспортна пригода була зафіксована поліцією Чеської Республіки.

З Довідки про участь у дорожньо-транспортній пригоді від 27.05.2019 року вбачається, що у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 01 вересня 2018 року автомобіль марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 отримав наступні механічні пошкодження: ліва сторона повністю, задній бампер, ліва задня фара, повністю права сторона, дах, ліве переднє колесо. Причіп згідно вказаної довідки отримав повне пошкодження (а.с. 14-16).

Власником автомобіля марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 7).

Довідкою від 03.06.2019 року, виданою ФОП ОСОБА_6 , підтверджується, що ОСОБА_3 надано послуги з ремонту автомобіля марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , зокрема, заміна натяжної цепки, ремонт ходової (заміна сайлентблоків, заміна наконечників), заміна переднього скла, заміна підкрильників, заміна бампера, заміна ступиці, ланжерона, підшипника переднього колеса, заміна рульової колонки, заміна ЕГР, заміна обшивки салону, покраска лівого заднього крила дверей, полірування машини на загальну суму 25 000,00 грн. (а.с. 13).

Довідкою від 03.06.2019 року, виданою ФОП ОСОБА_6 підтверджується, що ОСОБА_3 надано послуги з ремонту причіпа легкового ПГМФ 8302, номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , зокрема, заміна балки, заміна проводки, заміна брезента, замін бортів, замін дишла на загальну суму 10 000,00 грн. (а.с. 12).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20660797 від 04.06.2015 року вбачається, що ФОП ОСОБА_6 займається підприємницькою діяльністю з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, оптовою торгівлею деталями та приладдям для автотранспортних засобів, роздрібною торгівлею деталями та приладдям для автотранспортних засобів, вантажним автомобільним транспортом та іншою допоміжною діяльністю у сфері транспорту.

Свідоцтвом платника єдиного податку серія А № 254609 підтверджується, що він є платником єдиного податку.

Таким чином ОСОБА_3 понесено витрати на відновлювальний ремонт автомобіля марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 та причіпа легкового ПГМФ 8302, номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 на загальну суму 35 000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_3 поніс витрати на придбання запчастин та деталей до автомобіля на загальну суму 30 345 грн., що підтверджується товарними чеками від 04 березня 2019 року, від 13 березня 2019 року та від 19 березня 2019 року (а.с. 9-11).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 завдано майнову шкоду, внаслідок пошкодження автомобіля марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 та причіпа легкового ПГМФ 8302, номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 на суму 65 345,00 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Доводи апелянта про те, що ДТП сталася не з його вини, а з вини власника автомобіля, ОСОБА_3 , який не забезпечив належний технічний стан автомобіля, механічні ушкодження автомобіля сталися через те, що раптово вистрілило переднє ліве колесо і автомобіль з`їхав з дороги.

Такі доводи апелянта не можуть бути підставою для звільнення його від майнової відповідальності, оскільки апелянт, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не довів належними та допустимими доказами відсутність його вини у ДТП, внаслідок якої автомобіль і причіп отримали механічні ушкодження.

Покликання апелянта на те, що у жовтні 2018 року він за свої кошти повністю відремонтував автомобіль позивача та причіп до нього, привівши його у попередній стан, однак більшість чеків та квитанцій на підтвердження цього у нього не збереглися, є голослівними та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Подані ОСОБА_1 в апеляційній інстанції копії товарних чеків № 2642 від 10 жовтня 2018 року, № 3082 від 15 жовтня 2018 року та б/н від 19 жовтня 2018 року на загальну суму 18954 грн. не є належним підтвердженням понесених ним витрат на ремонт автомобіля, оскільки загальна сума, зазначена в цих чеках, не відповідає розміру шкоди, завданої пошкодженням автомобіля марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 та причіпа легкового ПГМФ 8302, номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 .

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль був відремонтований ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 декілька разів їздив ним за межі України в Чеську Республіку, відтак долучені позивачем до матеріалів справи товарні чеки та довідки про проведені ремонтні роботи є неналежними доказами, спростовуються матеріалами справи, зокрема листом Державної прикордонної служби України № 0.184-27569/0/15-20-Вих від 23.10.2020 року, з якого вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України громадянами України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобілем марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в базі даних Державної прикордонної служби України не виявлено (а.с.146).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12.11.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.