Дата документу 09.11.2020 Справа № 310/1406/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/1406/20 Головуючий у 1-й інстанції: Білоусова О.М .
Провадження № 22-ц/807/2290/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» про захист прав споживача, припинення договору про теплопостачання,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» про захист прав споживача, припинення договору про теплопостачання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Опалювальна площа квартири складає 71,40 кв.м. Квартира приєднана до централізованої мережі теплопостачання. Пільг по оплаті за послуги з теплопостачання немає. З 2014 року вона не користується послугами, які надає відповідач. Неодноразово зверталася як до ПрАТ «БПТМ», так і до виконавчого комітету Бердянської міської ради з питання надання їй дозволу на відключення належної їй квартири від мережі централізованого опалення, проте у наданні їй такого дозволу було відмовлено.

09.04.2012р. вона звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, на що отримала відмову.24.05.2012р. питання про від`єднання її квартири від централізованого теплопостачання було розглянуто на засіданні міжвідомчої комісії з питань відключення споживачів від централізованого опалення, де було прийнято рішення про задоволення заяви, направлено клопотання про відключення квартири від тепломережі. Проте відповідачем вказане рішення не виконано. Тому в серпні 2014 року вона самочинно демонтувала батареї, опалює свою квартиру за допомогою електричних конвекторів. За фактом демонтажу батареї на неї було складено адміністративний протокол,та нею сплачено адміністративний штраф.

Послуг відповідача вона не отримує, проте ПрАТ «БПТМ» подовжує нараховувати їй заборгованість за теплопостачання з 01.02.2014р. по теперішній час.

Посилаючись на вказані обставини, просила визнати припиненими з 01.08.2014р. правовідносини за договором № 200063 про надання послуг з централізованого опалення, укладеним 10.08.2010р. між сторонами; зобов`язати відповідача провести перерахунок оплати за послуги з теплопостачання, надані з 10.06.2016 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 у особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалитинове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що вона з серпня 2014р. фактично не отримує послуг з теплопостачання, так як її квартиру від`єднано від централізованого опалення. Тому ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» не надавало такі послуги та не несло ніяких витрат по опаленню її квартири. Проте, не зважаючи на це, відповідач продовжує нараховувати їй заборгованість за теплопостачання.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як законне та обґрунтоване. Вказує, що ОСОБА_1 не мала дозволу на відключення квартири від мережі централізованого опалення, а тому зняття у квартирі приладів опалення є самовільним переобладнанням централізованої системи опалення будинку, що не тягне за собою припинення нарахування оплати за ці послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку

Житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічногообладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Опалювальна площа квартири складає 71,40 кв.м. Згідно технічної документації на будинок вказана квартира приєднана до централізованої мережі теплопостачання. Пільг по оплаті за послуги з теплопостачання немає.

10.08.2010 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «БПТМ» було укладено договір № 200063 про надання послуги з централізованого опалення.

В серпні 2014 року ОСОБА_1 самочинно демонтувала батареї, опалює свою квартиру за допомогою електричних конвекторів. За фактом демонтажу батареї на позивача було складено адміністративний протокол, та нею сплачено адміністративний штраф.

Вказуючи, що фактично послуги з централізованого опалення вона не отримує з серпня 2014р., а до демонтажу опалювальних приладів отримувала послуги неналежної якості, у зв`язку з чим і відбувся демонтаж системи опалення у її квартирі, позивач просила визнати припиненими з 01.08.2014р. правовідносини за договором № 200063 від 10.08.2010р. та зобов`язати відповідача провести перерахунок плати за послуги з теплопостачання, надані з 10.06.2016р.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що самовільне відключення позивача від системи теплопостачання не є підставою для припинення договірних відносин з постачальником послуг та припинення нарахування оплати за опалення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме така особа.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Судом правомірно встановлено, що доводи позивача про відключення належної їй квартири від мереж централізованого опалення і невикористання нею послуг ПрАТ «БПТМ» виключають її обов`язок з їх оплати та виставлення заборгованості перед позивачем за ці послуги, є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам діючого законодавства.

Так, питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268), та "Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання", затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (із змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу від 06 листопада 2007 року № 169, який набув чинності з 09 грудня 2007 року), який діяв до 26 липня 2019 року.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 із змінами, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (п. 24- 25).

Згідно з п. 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Отже, відключення від мереж централізованого теплопостачання окремих квартир (після 09 грудня 2007 року), а також відключення будинків без урахування оптимізованої схеми теплопостачання є порушенням вимог чинного законодавства.

За Цивільним кодексом України (ч.2 ст.382) система опалення відноситься до сантехнічного обладнання і належить мешканцям на праві спільної сумісної власності, якщо вона обслуговує більше однієї квартири. Невмотивоване змінення системи опалення порушує права інших співвласників.

При цьому слід зазначити, що переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньобудинкової системи опалення, яка відноситься до інженерної системи будинку, як цілісного майнового комплексу.

Згідно з вимогами відповідних будівельних норм при проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньо будинкової системи загалом.

Будь - яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу системи загалом, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимим за Цивільним кодексом України.

З метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268 до Порядку було внесено принципові зміни, а саме, передбачено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в окремих квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи окремих споживачів не може бути здійснено, а відключення багатоквартирних будинків в цілому здійснюється з ініціативи усіх споживачів.

Згідно з п. 1.2 Порядку, відключення від системи централізованого теплопостачання відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Відповідно до п.п. 2.1-2.2.2 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП, в якій зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї, та у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньо-квартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника.

Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

У п.п. 2.3-2.7 Порядку визначено, що отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Проект також узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Пунктом 2.6 Порядку, в редакції, що діяла до 06 листопада 2007 року, було передбачено, що по закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання населенню послуг з централізованого теплопостачання (п. 2.7 Порядку).

Разом з тим, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до вказаних Порядків, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

В листі Національної комісії за № 3295/15/61-15 від 08 квітня 2015 року зазначено, що датою відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання є дата протоколу постійно діючої міжвідомчої комісії про затвердження відповідного акту про відключення.

Натомість, позивачем не надано, і у матеріалах справи відсутній акт про відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого теплопостачання, затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією.

Таким чином, процедура відключення від мереж централізованого опалення квартири ОСОБА_1 була проведена відповідачем самовільно, з порушенням вище передбаченого законодавством Порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерел теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з п. 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві у багатоквартирному будинку послуги з централізованого опалення є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в мережах квартири свідчить про виконання послуг підприємством.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 226/1437/16-ц та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15 та від 13.04.2011р. у справі № 6-1192цс15.

Також в постанові Верховного суду України від 26.09.2012 року по справі 6-96/с сформульована наступна правова позиція, яка підлягає застосуванню у цій справі: "що відповідач при відключенні повинен дотримуватися Порядку відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення, затвердженого Наказом МінЖКГ від 22.11.2005р. №4 (із змінами, внесеними наказом МінЖКГ від 06.11.2007р. №169, який набув чинності з 09.12.2007р.)". Крім того, Верховним судом України по цій справі зроблено висновок, що відключення від мереж централізованого опалення можливо будинку в цілому, а не окремої квартири.

В ухвалах Верховного Суду України від 23.03.2011р. №6-29738св10 та 13.04.2011р. №6-423св09 зроблено висновок, що самовільне відключення від мереж ЦО та ГВП забороняється. А відключення опалювальних приладів без дотримання встановленого для цього порядку не є підставою для звільнення від оплати фактично наданих, але не використаних послуг. Крім того, зроблено акцент на тому, що допустимим доказом відключення від мереж централізованого опалення є акт про відключення, складений відповідно до порядку за присутності повноважних осіб та затверджений на засіданні Комісії з розгляду питань щодо відключення від мереж теплопостачання.

Квартира позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому вона є споживачем житлово-комунальних послуг. Між комунальним підприємством та позивачем встановилися договірні відносини з приводу надання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку та відповідного договору.

Проте, відсутність приладів опалення не є доказом відключення квартири позивача від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла, адже матеріали справи не містять рішення відповідного органу місцевого самоврядування про надання дозволу на відключення його квартири від мережі теплопостачання.

Частиною 6 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Частиною 3 ст.4 цього Закону на споживача покладено обов`язок користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації.

Відключення приладів опалення у квартирі було проведено без дотримання встановленого для цього порядку, що доводиться протоколом № 401 від 20.10.2014р., складеним на ОСОБА_1 за порушення, передбачене ст. 150 КУпАП, згідно з яким виявлено самовільне відключення позивачем квартири АДРЕСА_1 від системи централізованого опалення шляхом зрізання батарей опалення за відсутності дозвільних документів на проведення даних робіт ( а.с. 24), на підставі якого на позивача було накладено штраф, який вона оплатила. А тому відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від оплати фактично наданих, але не використаних послуг.

Отже, самовільне відключення від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги.

Враховуючи вищевикладене, за відсутності доказів правомірного відключення квартири ОСОБА_1 від мережі централізованого теплопостачання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Адже, ОСОБА_1 не надано жодного допустимого доказу на підтвердження ненадання відповідачем послуг теплопостачання згідно чинного законодавства.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, зокрема, ненадання послуг може бути підтверджено згідно чинного законодавства тільки актом про відключення від мереж ЦО і ГВП.

Неможливість отримувати якісні послуги з централізованого опалення пов`язане саме з діями ОСОБА_1 , які відбулись внаслідок неузгодженого переобладнання системи централізованого опалення, та порушення вимог пп. 2, 8, ч. З ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

А отже відсутність акту про відключення, складеного відповідно до Порядку відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення, затвердженого Наказом МінЖКГ від 22.11.2005р. №4, відсутність актів-претензій про неналежне надання або ненадання послуг, складених відповідно до п.37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, (що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630) не дають підстав для висновків, що ОСОБА_1 послуги не надавались.

10.08.2010 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «БПТМ» було укладено договір № 200063 про надання послуги з централізованого опалення.

Отже, вищезазначений договір є чинним, а договірні відносини між сторонами продовжують діяти. Відповідно до ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідачем не надано доказів, які б засвідчували факт правомірного відключення житлового приміщення від мережі централізованого теплопостачання з дотриманням чинного на момент відключення законодавства, як і доказів ненадання або неналежного надання відповідачам послуг з постачання тепла.

Таким чином, встановивши відсутність з боку відповідача порушень надання позивачу послуг теплопостачання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.

При наявності у споживача наміру відмовитися від послуг з централізованого теплопостачання позивач не позбавлений можливості здійснити це у передбачений законом спосіб відповідно до діючого законодавства.

Не спростовують висновків суду і акти-претензії, складені позивачем та головою ОСББ «Світлячок+»від 31.01.2020р., та головою ОСББ «Джерело» від 28.07.2018р. та від 10.10.2016р. ( а.с. 46-49, 50), в яких споживач висловлює претензію з приводу того, що вона фактично не користується послугами централізованого опалення через відсутність у квартирі приборів опалення, у квартирі наявні лише стояки опалення, квартира опалюється електричними конвекторами.

Крім того, ОСББ «Джерело», складаючи листи на адресу ПрАТ «БПТС» щодо відсутності систем опалення у квартирах 4, 6, 8, 10 будинку, які йдуть по одному стояку із квартирою АДРЕСА_1 (належна позивачу), не ставило питання про відключення всього будинку від централізованого опалення ( а.с. 18).

Приймаючи будинок АДРЕСА_1 01.09.2018р., ОСББ «Світлячок+» у акті приймання-передачі не зазначало, які саме квартири у будинку відключені у законний спосіб від систем централізованого опалення ( а.с. 34-37), а також не прописало цих обставин у договорі № 72 про розподіл обов`язків і відповідальність за утримання та технічне обслуговування систем теплопостачання, постачання теплової енергії по наявним мережам, укладеному між ПрАТ БПТС» та ОСББ «Світлячок+» ( а.с. 38-41).

Вказуючи, що представником Бердянського виконкому складено протокол про відключення квартири позивача від систем централізованого опалення, позивач відповідного рішення та акту відключення до матеріалів справи не надала.

Навпаки, як встановлено судом при розгляді справи № 310/1940/16-ц про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення, остання зверталась в міжвідомчу комісію з питання відключення її квартири від мереж централізованого опалення, але їй було відмовлено. Та рішення міжвідомчої комісії від 21.09.2012р. ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржила ( а.с. 72, 74-зворот).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена доВерховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лишеу випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальнезначення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 09 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: