Справа № 461/6850/19 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/4021/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Курій Н.М.

при секретарі Куцик І.Б.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 05 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Паращак Соломії Володимирівни про відкриття виконавчого провадження №59609509 від 24 липня 2019 року, заінтересована особа Галицький відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Паращак Соломії Володимирівни Галицького ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області про відкриття виконавчого провадження №59609509 від 24 липня 2019 року; зобов`язати державного виконавця Паращак Соломію Володимирівну Галицького ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області усунути допущені порушення при відкритті ВП №59609509.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та призводить до порушення її прав як боржника з врахуванням того, що до відкриття провадження державним виконавцем вчинено виконавчі дії, які оформлені актом від 16.07.2019 року. Крім того, для відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 подано державному виконавцю 22.07.2019 року заяву про відкриття виконавчого провадження, у якій не зазначено жодної інформації, що заявнику з 27.10.2016 року чи з 23.12.2016 року по даний час ОСОБА_1 чиняться перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . При цьому, при відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не витребувано від заявника ОСОБА_2 будь-якої інформації та підтверджуючих її доказів щодо того чи отримувались ним ключі від квартири АДРЕСА_1 та з яких причин він не може попасти у вказану квартиру.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 05 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Паращак Соломії Володимирівни про відкриття виконавчого провадження №59609509 від 24 липня 2019 року, заінтересована особа Галицький відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що сприяє узаконенню неправомірних дій посадових осіб органів державної виконавчої служби. Звертає увагу, що на виконанні в Галицькому ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Галицького районного суду міста Львова від 08 серпня 2016 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом видачі дублікату ключів від вхідних дверей та забезпечення йому безперешкодного доступу до даної квартири, виданого 23 грудня 2016 року. 24 липня 2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №59609509 з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Стверджує, що ОСОБА_2 не користується згаданою квартирою з власної волі та має можливість доступу до неї.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 05 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю та скасувати оскаржувану постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № липня 2019 року.

30 січня 2020 року від начальника Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, однак такий судом не береться до уваги, оскільки до відзиву не додано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення боржника в підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих обставин, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №59609509 від 24.07.2019 року держаний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону з метою виконання рішення Галицького районного суду м.Львова, яке набрало законної сили.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно ст.55, ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов?язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції Паращак Соломією Володимирівною від 24.07.2019 року відкрито виконавче провадження №59609509 з виконання виконавчого листа №461/3893/16-ц, виданого Галицьким районним судом м.Львова 23.12.2016 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом видачі дублікату ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та забезпечити йому безперешкодний доступ до вказаної квартири.

Вказану постанову винесено на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 17 липня 2019 року.

16 липня 2019 року державним виконавцем Паращак С.В. складено акт відповідно до змісту якого при виході за адресою: АДРЕСА_2 , боржник не виконав рішення суду та не відчиняв двері квартири.

11 вересня 2019 року державним виконавцем здійснено вихід за вказаною вище адресою та встановлено, що боржником самостійно не виконано виконавчий лист №461/3893/16-ц, про що складено акт про невиконання боржником ОСОБА_3 рішення суду.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, серед іншого, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зміст вказаної вище норми закону свідчить про те, що державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження у разі звернення стягувача зі заявою про його відкриття.

Законом не передбачено обов`язку державного виконавця вимагати інформації про те, що боржник відмовився добровільно виконати рішення суду, в зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що покликання заявника ОСОБА_1 , як на підставу для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, на вказану вище обставину є її суб`єктивним твердженням і не відповідає змісту норм Закону.

Крім того, матеріалами виконавчого провадження №59609509 встановлено невиконання боржником ОСОБА_1 добровільно вимог виконавчого листа №461/3893/16-ц від 23.12.2016 року, про що свідчать такі докази: постанови державного виконавця Паращак С.В. від 23.08.2019 року та від 12.09.2019 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у зв`язку із невиконанням рішення суду; вимоги державного виконавця від 23.08.2019 року та від 12.09.2019 року.

Згідно ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок

Слід зазначити, що ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не представлено, а судами не здобуто будь-яких доказів незаконності дій державного виконавця під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження чи підстав для повертається виконавчого документа стягувачу.

Поряд з тим, відповідно до Наказу МЮ України «Про затвердження інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 року № 512/5, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами ( ст.13 ч.1 Закону).

Відтак, акт державного виконавця від 16.07.2019 року, винесений ним до прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для визнання його дій у зв`язку із цим неправомірними, адже у ньому лише зафіксовано встановлені виконавцем обставини та події і такий акт не слугував підставою для відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути скаржнику увагу, що оскаржувана постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не порушує її законних прав, так як на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, в зв`зку з чим у разі виконання ним рішення суду на підставі якого відкрито виконавче провадження та доведення таких обставин належними та допустимими доказами, виконавче провадження буде закрито.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 такими, що правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 05 листопада 2019 року такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 05 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.М. Курій