Постанова

Іменем України

13 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 200/10960/19

провадження № 61-22216св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська,

третя особа - Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року у складі судді Антонюк О. А. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування моральної шкоди, завданої йому у зв`язку з невчиненням суддею процесуальних дій під час розгляду справи.

Позов мотивований тим, що він звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, у зв`язку з чим слідчий суддя був зобов`язаний у встановлений законом строк та у визначеному Законом порядку повідомити його про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію у справі, однак жодного повідомлення про вище зазначене отримано не було.

Короткий зміст ухвали першої інстанції та постанови апеляційного суду

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року, у відкритті провадження у справі відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом справи, нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Короткий зміст касаційної скарги

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року і передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій надано неправильну правову оцінку фактичним обставинам справи, а саме тому, що шкода завдана йому працівниками апарату суду, а не безпосередньо суддею, а тому справа за його позовом підлягає розгляду саме у порядку цивільного судочинства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2020 року відкрите касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених судових рішень.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

На підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська обґрунтовано тим, що судом завдано йому моральну шкоду, оскільки він звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, у зв`язку з чим слідчий суддя зобов`язаний був у встановлений законом строк та у визначеному Законом порядку повідомити про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію у справі. Однак, жодного повідомлення про вищезазначене він не отримав, а тому вказаною бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що розгляд судом позовних вимог, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом конкретної справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року; пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

Такий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій, застосувавши правильно положення пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі з підстав непідсудності вказаного спору судам загальної юрисдикції.

У зв`язку з наведеним касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. І. Журавель Н. О. Антоненко М. М. Русинчук