Справа № 263/7001/19
Провадження № 2/263/219/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого - судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А.,за участю позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Лінник Н.В., відповідача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Каменюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку загального провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадщину, у якій, уточнивши позовні вимоги, просила встановити факт її проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з березня 2010 року до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 ; змінити черговість одержання права на спадкування за законом, визнавши за нею право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона та ОСОБА_3 з березня 2010 року мешкали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Крім того, позивач доглядала за матір`ю останнього, сплачувала матеріальне забезпечення доньки ОСОБА_2 та слідкувала за збереженням майна родини. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , похованням якої займалась позивач, що підтверджується відповідними документами. Після смерті останньої ОСОБА_3 прийняв спадщину на 7/12 часток житлового будинку АДРЕСА_2 та отримав 16.11.2018 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 04.01.2019 року ОСОБА_3 надав довіреність, якою уповноважив позивачку розпоряджатись всім його майном. Зазначає, що вона отримувала заробітну плату чоловіка та розпоряджалась нею, про що свідчить запис у його контракті з компанією «Голденпорт Одеса». 14.03.2019 року на території Арабської Республіки Єгипет, будучі на роботі, працюючи за контрактом на іноземну компанію, ОСОБА_3 помер. За життя ОСОБА_3 працював моряком і під час його рейсів позивачка вирішувала всі питання родини.

11.05.2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Куркчи Г.І. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . 11.05.2019 року зареєстрована спадкова справа, номер у спадковому реєстрі № 59938, спадкодавець: ОСОБА_3 , проте нотаріус повідомив, що позивач не може отримати спадщину за законом, оскільки не перебувала в зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

15.05.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області позовну заяву залишено без руху.

06.06.2019 ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, після усунення недоліків позивачем, відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

04.12.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник - адвокат Лінник Н.В. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. ОСОБА_1 суду пояснила, що з ОСОБА_3 вони мешкала як чоловік та дружина з 2010 року, останній декілька разів робив їй пропозиції укласти шлюб, але це питання вони відкладали через хворобу його матері. Під час їх спільного проживання гроші, які пересилав ОСОБА_3 , вони частково віддавали батькам останнього, а також протягом семи років матеріально допомагали відповідачці ОСОБА_2 . З померлим ОСОБА_3 позивач була пов`язана спільним побутом, вони вели разом спільне господарство. З початку їх відносин вони жили разом за адресою: АДРЕСА_3 , проте пізніше стали мешкати по АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,похованням якої вона займалася. 04.01.2019 року ОСОБА_3 надав їй довіреність на розпорядження всім його майном. ОСОБА_3 потребував постійного лікування у зв`язку із сахарним діабетом 2 типу середньої тяжкості. За час сумісного проживання вони робили ремонт у будинку,придбали телевізор, пральну машину. Після смерті ОСОБА_3 вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить реєстрація у спадковому реєстрі № 64159938 від 11.05.2019 року.

Відповідачка ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що ОСОБА_3 це її батько, з яким вони з матір`ю жили до 2005 р. У 2012 році батько почав стосунки з ОСОБА_1 , будь-які речі позивача у будинку АДРЕСА_2 відсутні. З ОСОБА_3 вона перестала спілкуватися з 2017 року. Хто здійснював перерахування аліментів на її утримання їй невідомо.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що з ОСОБА_6 він був знайомий приблизно 10 років. ОСОБА_3 мешкав за адресою : АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_7 ,з якою вони вели спільне господарство, ремонтували будинок, купували телевізор, пральну машину. ОСОБА_8 був у рейсі, ОСОБА_9 допомагала матері ОСОБА_10 , яка мешкала разом з ними. Із батьком ОСОБА_10 у ОСОБА_9 були погані стосунки.

Свідок ОСОБА_11 дала суду пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_5 . Доповнила, що ОСОБА_9 отримувала зарплатню ОСОБА_10 на банківську картку, перераховувала гроші доньці ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_12 дала суду пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_3 -її брат. Вона тривалий час мешкає поза межами України, тому спілкувалася із матір`ю та ОСОБА_10 по відеозв`язку. Вперше вона побачила ОСОБА_1 в 2014 році, коли приїхала у м.Маріуполь. До 2017 року брат перераховував грошові кошти матері, з яких вона сплачувала аліменти його доньки. Ремонт у будинку робили її батьки, ОСОБА_9 не приймала в цьому участі. Похованням матері ОСОБА_10 займалася ОСОБА_9 . Вона їздила до ОСОБА_14 у Єгипет, коли брат помер. За життя ані матір, ані брат не представляли їй ОСОБА_1 як дружину останнього.

Вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правові відносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.05.2018 року, виданим Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №472 /а.с.9/.

Організацією та проведенням поховання ОСОБА_15 займалася позивач ОСОБА_1 , що підтверджуються відповідними документами, а саме: договором-замовленням на організацію та проведення поховання б/н від 15.05.2018 р., квитанціями № 136, 138, 139, фіскальним чеком від 15.05.2018 з магазину «Послуги поховання» /а.с.9-12/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лашиною Н.Г. 16.11.2018 р., зареєстрованого в реєстрі за №4434, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після смерті ОСОБА_4 , 1946 р.н., отримав 7/10 частки спадкового майна останньої, а саме 7/12 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності /а.с.13-14/.

Відповідно довіреності від 04.01.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чернишовою В.В., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатись всім його майном /а.с.15/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у госпіталі ОСОБА_16 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.03.2019 року, виданим Міністерством охорони здоров`я Арабської Республіки Єгипет, смерть зареєстрована медичним закладом Флемінг під №336 /а.с.6/.

Відповідно заяви від 15.03.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєвим О.О. та зареєстрованій за №868, ОСОБА_1 , виступаюча в якості найближчого родича (дружини) ОСОБА_3 надала свою згоду на кремацію тіла (останків) останнього на території Арабської Республіки Єгипет /а.с.16/.

11.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Куркчи Г.І. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить заява, зареєстрована в реєстрі за №877 /а.с.18/.

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 11.05.2019 р. заведена спадкова справа №80/2019 (у спадковому реєстрі № 64159938) після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с.19/.

Відповідно наданих медичних документів, ОСОБА_3 хворів на цукровий діабет 2 ступеню /а.с.20-22/.

Організацією та проведенням поховання ОСОБА_3 займалася позивач ОСОБА_1 , що підтверджуються відповідними документами, а саме: договором-замовленням на організацію та проведення поховання б/н від 29.03.2019 р., квитанцією № 166, талоном №44, накладними та фіскальними чеками від 29.03.2019 р. /а.с.50-54/.

З заяви про звільнення від зобов`язань при одержанні виплати від 31.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 у трудовому контракті від 10.01.2019 р. була зазначена у якості найближчої родички померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 /а.с.55/.

З контракту (індивідуальної трудової угоди) від 13.01.2019 року вбачається, що в графі «прізвище і адреса правонаступника (найближчі родичі, діти)» зазначена дружина - ОСОБА_17 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 /а.с.102-103/.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний кодекс України передбачає два способи зміни черговості одержання права на спадкування: за домовленістю спадкоємців (договірний) та судовий.

Договірний порядок, передбачає нотаріально посвідчений договір заінтересованих спадкоємців, укладений після відкриття спадщини.

Судовий порядок, передбачений ч.2 ст.1259 ЦК, коли фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування зазначеного порядку з урахуванням вимог Цивільного процесуального кодексу України вимагає доведення позивачем наступних юридичних фактів, які необхідно встановити у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом

Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Як зазначається в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Наведений перелік підстав для зміни черговості одержання права на спадкування в судовому порядку є виключним та не підлягає розширеному тлумаченню. Відсутність хоча б однієї з них матиме наслідком застосування загального порядку черговості спадкування. Причому сам по собі факт проживання із спадкодавцем протягом тривалого часу без реєстрації шлюбу і взаємна турбота осіб, які проживають разом, не може змінити черговість одержання права на спадкування в судовому порядку.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 посилалася на те, що встановлення такого факту необхідно для вирішення її спадкових прав після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Проте, у даному випадку ОСОБА_1 до спадкування не закликається через те, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_2 - спадкоємець за законом першої черги.

Позивачкою не надано суду доказів, що спадкодавець перебував у безпорадному стані у зв`язку з наявним у нього захворюванням та потребував сторонньої допомоги, такі докази не надані також позивачкою на підтвердження інших обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, вказані твердження позивачки спростовуються також показами свідків та матеріалами, доданими до позовної заяви, оскільки з них вбачається, що покійний ОСОБА_3 був працевлаштований та здійснював матеріальне забезпечення родини до останніх днів свого життя, тобто відсутні будь-які , передбачені ч.2 ст.1259 ЦК України, підстави для одержання ОСОБА_1 права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги.

За таких обставин встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю для ОСОБА_1 не має правового значення, через те, що не тягне за собою виникнення, зміну або припинення її особистих чи майнових прав.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати у вигляді судового збору понесеного позивачем при пред`явленні позову суд відносить на рахунок позивача.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 1259 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. ст.4,12, 13, 76-81,89, 141, 258- 259, 263-265, 268, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадщину відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Л.Г. Шатілова