КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Куценка Олексія Володимировича в інтересах акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року у складі судді Литвинової І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Стил Форт» про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив визнати припиненою з 30 травня 2016 року поруку за договором поруки № РОR983 від 29 травня 2015 року, укладеному між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування вимог, зазначено, що 23 грудня 2014 року ТОВ «Стил Форт» та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір банківського обслуговування (поточного рахунку) зі встановленням кредитного ліміту на поточний рахунок шляхом приєднання позичальника до публічної оферти через підписання заяви про відкриття рахунку та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22 грудня 2014 року.

Відповідно до заяви ТОВ «Стил Форт» відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт.

ТОВ «Стил Форт» зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконало, у зв`язку із чим станом на 24 вересня 2018 року в останнього наявна заборгованість перед Банком по кредиту в розмірі 970 836 грн. 07 коп., а також заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 27 квітня по 24 вересня 2018 року в розмірі 171 028 грн. 97 коп.

Також зазначено, що банк звернувся із позовом до Господарського суду м. Києва про стягнення заборгованості за кредитом та процентами солідарно з боржника - ТОВ «Стил Форт» та ОСОБА_1 як поручителя у розмірі 1 295 191 грн. 59 коп. (справа № 910/13109/18). В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що внаслідок неналежного виконання ТОВ «Стил Форт» умов договору банківського обслуговування в останнього виникла заборгованість у розмірі 1 295 191 грн. 59 коп., яку позивач просить солідарно стягнути з ТОВ «Стил Форт» та ОСОБА_1 як поручителя позичальника за договором поруки від 29 травня 2015 року № РOR983.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15 січня 2019 року у справі № 910/13109/18 позов задоволено повністю: стягнуто солідарно з ТОВ «Стил Форт» та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредиту в розмірі 970 836 грн. 07 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 171 028 грн. 97 коп., пеню в розмірі 153 326 грн. 55 коп., вирішено питання про розподіл судового збору.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 04 листопада 2019 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позов банку до ТОВ «Стил Форт» та ОСОБА_1 про стягнення 1 295 191 грн. 59 коп. задовольнив повністю.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 листопада 2019 року у частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредиту у розмірі 970 836 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 171 028 грн. 97 коп., пені у розмірі 153 326 грн. 55 коп. та судового збору в розмірі 19 427 грн. 87 коп. скасовано і прийнято у цій частині нове рішення, яким у позові банку до ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненою з 30 травня 2016 року поруку за договором поруку ОСОБА_1 за договором поруки № РОR983 від 29 травня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі адвокат Куценко О.В. в інтересах АТ «КБ «ПриватБанк» зазначив, що рішення Печерського районного суду від 18.09.2020 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав передбачених п. 1, 2 ст. 255 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірний договір поруки від 29.05.2015 року був укладений для забезпечення виконання основного зобов`язання укладеного між Банком та юридичною особою (ТОВ "Стил Форт"), а відтак, враховуючи суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, характер спору - вирішення даного спору віднесено до юрисдикції господарських судів.

Зазначено, що у даній цивільній справі відсутній предмет спору, так як факт припинення спірного договору поруки відповідно до Закону вже встановлено судовим рішенням Верховного Суду у справі № 910/13109/18.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилався на те, що приведене відповідачем рішення Великої палати Верховного Суду не є тотожними у даній справі, оскільки по справі № 910/13109/18 позивачем виступала юридична особа, а відповідачем фізична.

Також зазначив, що предметом позовних вимог по справі № 910/13109/18 виступало стягнення з ОСОБА_1 та ТОВ «Стил Форт» заборгованості за кредитним договором, а не визнання поруки недійсною або припиненою.

Враховуючи зазначене, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши адвоката Головкова Є.І. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Інші учасники в судове засідання не з`явились про час і місце розгляду справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом п.1 ч. 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом ч1 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553,554,626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, ОСОБА_1 подав до суду позов до ПАТ КБ "ПриватБанк" як поручитель за виконання ТОВ «Стил Форт» своїх зобов`язань за кредитним договором, укладений із ПАТ КБ "Приватбанк", тобто як поручитель за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями ст. 20 ГПК України (як приклад, пункти 5, 10, 14статті 20 ГПК України).

Отже, враховуючи викладене, до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи-боржника за основним зобов`язанням.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі N 910/1733/18 та від 14 квітня 2020 року у справі № 295/5047/18.

Зазначене залишилося поза увагою та врахування районним судом й призвело до ухвалення рішення з істотним порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення районного суду підлягає скасуванню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому є підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 377 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Куценка Олексія Володимировича в інтересах акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року у складі судді Литвинової І.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Стил Форт» про визнання договору поруки припиненим - закрити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року - скасувати, закривши провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: