У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Справа № 608/1783/20

Номер провадження2-к/608/1/2020

Чортківський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

при секретарі Фаштиковській М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові уточнене клопотання ОСОБА_1 (представник адвокат Цимбалюк Петро Анатолійович), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області знаходиться уточнене клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення суду міста Терміні-Імерезе Італійської Республіки від 20.11.2018 року по справі щодо опіки №22088/2018, реєстр. №892/2018, за заявою ОСОБА_2 , що народилась в Україні ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення її адміністратором-опікуном ОСОБА_3 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , яке набрало законної сили 20.11.2018 року, що не підлягає примусовому виконанню. Дана справа підготовлена до розгляду в судовому засіданні відповідно до норм цивільно-процесуального закону.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Цимбалюк П. А. в судове засідання не з`явилися, представник подав заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, просить клопотання задоволити.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду поступила заява про розгляд справи у його відсутності, заперечують проти задоволення вказаного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_4 .

До укладення шлюбу прізвище заявниці ОСОБА_1 було ОСОБА_5 , а після укладення шлюбу з ОСОБА_6 отримала прізвище « ОСОБА_7 », яке залишила після розірвання шлюбу, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 , актовий запис № 50 від 17.02.2006 року.

Судовим рішенням у формі наказу про призначення адміністратора-опікуна суду м. Терміні-Імерезе Італійської Республіки від 20.11.2018 року по справі щодо опіки №22088/2018, реєстр. №892/2018, ОСОБА_1 , що народилась в Україні ІНФОРМАЦІЯ_1 , назначено адміністратором-опікуном ОСОБА_3 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_4 знаходиться в будинку по догляду за людьми похилого віку в м. Чефалу Італійської Республіки. Через загострення хвороби, серйозне порушення вищих когтівних функцій та повну втрату самостійності, ОСОБА_4 не може самовизначатися добровільно, вільно і усвідомлено, і не може висловлюватись ні усно, ні письмово та іншими доступними методами. З моменту виникнення хвороби і по сьогоднішній день ОСОБА_1 доглядає за своєю матір`ю.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Україні як отримувач пенсії з 24.09.2006 року. Виплата пенсії їй припинена з 01.08.2016 року відповідно до частини 4 пункту 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з її неотриманням протягом період з 01.02.2016 року по 31.07.2016 року, що підтверджується листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Листом №930/ф-11 від 09.12.2019 року ГУ ПФ у Тернопільській області Феник Г.Ф. відмовлено в поновленні виплати пенсії ОСОБА_4 , оскільки нею не надано документів про те, що ОСОБА_1 є опікуном ОСОБА_4 .

В зв`язку із вказаними обставинами заявниці необхідно визнати в Україні судове рішення суду м. Терміні-Імерезе Італійської Республіки від 20.11.2018 року по справі щодо опіки №22088/2018, реєстр. №892/2018, про призначення ОСОБА_2 , що народилась в Україні ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністратором-опікуном ОСОБА_3 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , яке набрало законної сили 20.11.2018 року, що не підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок подання клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, передбачений статтею 472 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою. До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Італійською Республікою про правову допомогу у цивільних справах N4210 (далі Конвенція №4210) від 25.01.1979 року, ратифікованої Президією Верховної Ради СРСР 06.05.1986 року, кожна з Договірних Сторін визнає вступлені в законну силу судові рішення у цивільних (в тому числі сімейним) справах, а також вироки в частині, що стосується відшкодування збитку, заподіяного злочином (далі - "судові рішення"), винесені на території іншої Договірної Сторони судами, компетентними відповідно до статті 24 цієї Конвенції.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конвенції №4210 договірні Сторони визнають також рішення, що стосуються визнання батьківства, встановлення опіки, піклування і усиновлення, а так само їх скасування, винесені компетентними установами СРСР, і відповідні рішення, винесені в порядку добровільної юрисдикції італійськими судами.

Частиною 3 ст.19 Конвенції №4210 передбачено, що рішення, згадані в пункті 2, мають на території Договірної Сторони, де вони визнаються, таку ж юридичну силу, як і відповідні рішення, прийняті компетентними органами названої Договірної Сторони.

Відповідно до статті 28 Конвенції №4210 положення цієї глави не перешкоджають Договірним Сторонам у випадках, передбачених їх законодавством, визнавати без подальшого провадження, що не потребують примусового виконання рішення іншої Договірної Сторони, зазначені в пунктах 1 і 2 статті 19 та статті 26.

Згідно статті 7 Закону України « Про правонаступництво України» N 1543-XII від 12.09.1991 року Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

Згідно зі ст. 52 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.1994 року винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін і, що вступили в законну силу рішення, що не вимагають за своїм характером виконання, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови якщо: а) установи юстиції запитуваної Договірної Сторони не винесли раніше по цій справі рішення, що вступило в законну силу; б) справа відповідно до цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинне бути визнане, не відноситься до виняткової компетенції установ юстиції цієї Договірної Сторони.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 473 ЦПК України, за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи те, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню не встановлено, а також здійснене в інтересах захисту законного права на поновлення пенсійного забезпечення недієздатної ОСОБА_4 через її опікуна ОСОБА_1 ,а тому заява про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 28 Конвенції між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Італійською Республікою про правову допомогу у цивільних справах N4210 (далі Конвенція №4210) від 25.01.1979 року, ратифікованої Президією Верховної Ради СРСР 06.05.1986 року, ст. 52 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.1994 року, Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 471 - 473 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Визнати в Україні рішення суду міста Терміні-Імерезе Італійської Республіки від 20.11.2018 року по справі щодо опіки №22088/2018, реєстр. №892/2018, за заявою ОСОБА_2 , що народилась в Україні ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення її адміністратором-опікуном ОСОБА_3 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , яке набрало законної сили 20.11.2018 року, що не підлягає примусовому виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/1783/20.

Ухвала набрала законної сили " " ________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію ухвали видано " " ________________ року.

Секретар: