У х в а л а

09 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 638/19913/16-ц

провадження № 61-3523 ск 20

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: управління Служби безпеки України в Харківській області, головне управління Національної поліції в Харківській області, про стягнення моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами електронного поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу(підписану електронним цифровим підписом) на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і ухвалити рішення, яким стягнути на його користь грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2020 року залишено без руху касаційну скаргу та надано строк для усунення недоліків до 30 березня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання до обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та належним чином оформленої за змістом касаційної скарги.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду від 28 лютого 2020 року оприлюднена 02 березня 2020 року.

Копія ухвали суду від 28 лютого 2020 року отримана заявником ОСОБА_1 16 березня 2020 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ запроваджено та продовжено адаптивний карантин до 31 грудня 2020 року.

У пункті 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, яка діяла з 02 квітня 2020 року по 16 липня 2020 року включно) зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями, 185, 393 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно допункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 лютого 2020 року, ОСОБА_1 надіслав засобами електронного поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, однак дана касаційна скарга надійшла без підписання її електронним цифровим підписом, що є порушенням частини третьої статті 392 ЦПК України.

Разом із цим, 04 травня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами електронного поштового зв`язку до Верховного Суду уточнення до касаційної скарги (без будь-яких документів-додатків), в якому просив поновити строк на касаційне оскарження, вказуючи на те, що 22 березня 2020 року йому стало відомо, що подана ним у встановлений строк касаційна скарга, була повернута у зв`язку із її непідписанням електронним цифровим підписом.

Таким чином, у встановлений судом та законом строк (до 06 серпня 2020 року включно) ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 28 лютого 2020 року, оскільки не надав обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та належним чином оформлену за змістом касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2020 року, до 07 жовтня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду від 07 вересня 2020 року оприлюднена 16 вересня 2020 року.

Копія ухвали суду від 07 вересня 2020 року отримана ОСОБА_1 25 вересня 2020 року, що підтверджується відповідним зворотнім поштовим повідомленням.

Однак, вимоги ухвали суду від 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 виконані не були, оскільки не надано обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та належним чином оформлену за змістом касаційну скаргу.

Таким чином, станом на 09 листопада 2020 року вимоги Верховного Суду заявником не виконано.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (зокрема у справі «Пономарьов проти України») сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 393 ЦПК України питання про залишення касаційної скарги без руху суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Таким чином, згідно статті 393 ЦПК України касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року, необхідно визнати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: управління Служби безпеки України в Харківській області, головне управління Національної поліції в Харківській області, про стягнення моральної шкоди, визнати неподаною та повернути.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко