Дата документу 09.11.2020 Справа № 310/3146/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/3146/20 Головуючий у 1-й інстанції:Білоусова О.М.
Провадження № 22-ц/807/2732/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16липня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в жовтні 212р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого подружжя мають неповнолітнюдочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.11.2019 року шлюб між ними розірвано.Спільнадонька проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач з березня 2020р. коштів на утримання дитини не дає. Вона знаходиться у вкрай тяжкому матеріальному становищу, оскільки з нею проживає ще одна донька від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається в Бердянському медичному коледж та не має самостійного заробітку. Між тим, для забезпечення нормального рівня життя дитини ОСОБА_3 необхідні кошти.Посилаючись на те, що відповідач не виконує обов`язків по утриманню дочки, просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дочки у ј частці з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду із позовом, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто зОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.05.2020 року та до повноліття дитини. СтягнутозОСОБА_1. в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,посилаючись найого незаконність і необґрунтованість у зв`язку з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, не відповідністю висновків суду наявним у справі доказам, порушенням судом норм процесуальногота матеріального права,просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове або змінити оскаржуване рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідач забезпечений житлом, за час несплати аліментів з березня 2020р. придбав новий автомобіль, займається діяльністю з ремонту автомобілів, хоча офіційно не працевлаштований, а тому суд обгрунтовано визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., яку вона вважає навіть замалою з огляду на її щомісячні витрати на доньку. Просить рішення залишити без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 фактично викладає ті ж самі доводи, що і в апеляційній скарзі, наголошуючи на тому, що спроможний сплачувати аліменти в сумі 1200 грн., що і буде становити ј частку від його мінливого доходу, як просила позивач у позовній заяві, але не у встановлений ЦПКУ спосіб її представник змінила усно прохальну частину позову, визначивши аліменти у твердій грошові сумі 2000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 4, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Враховуючи визначені цивільно-процесуальним кодексом критерії та принцип пропорційності, колегією встановлено, що даний спір відноситься до категорії малозначних.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що в жовтні 212р. між сторонами було укладено шлюб, від якого подружжя мають неповнолітнюдочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.11.2019 року шлюб між ними розірвано.Спільнадонька проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач з березня 2020р. коштів на утримання дитини не дає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення аліментів у твердій грошові сумі у розмірі 2000 грн., суд першої інстанції виходив з рівноправного обов`язку батьків приймати участь у забезпеченні дитини, відсутності домовленості між сторонами стосовно способу виконання ними обов`язку щодо утримання дитини, а розмір аліментів визначив за критерієм можливості забезпечення дитині належних умов для існування з урахуванням того, що таку ж суму буде витрачати на дитину і матір.

В апеляційній скарзі відповідач, насамперед, вказує, що про визначений судом першої інстанції розмір стягнутих аліментів у сумі 2000 грн. в позові не йшлося, оскільки позов заявлено про аліменти у ј частці від його доходу. Але позивач не змінювала позовні вимоги до початку розгляду справи або до проведення першого судового засідання, як це передбачено цивільно-процесуальним кодексом, а про таку зміну було усно заявлено адвокатом позивача - Кривякіною В.В. в ході розгляду справи. Вважає це процесуальним порушенням, яке є підставою для скасування рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що письмової заяви про зміну розміру аліментів вона не містить. А з диску фіксації судового засідання та змісту рішення суду слідує, що адвокат Кривякіна В.В. не змінювала вид аліментів, а лише відповіла на запитання суду, що у випадку, якщо суд визнає за доцільне стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, то така сума для її достатності для забезпечення потреб дитини має дорівнювати 2000 грн.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналіз судової практики дає змогу стверджувати, що розглядаючи справи про стягнення аліментів із безробітного слід брати до уваги можливість та бажання особи працювати, враховувати те, чи платник аліментів фізично здоровий, чи здатен працювати та забезпечувати належне утримання своєї дитини. При цьому незадовільний матеріальний стан платника аліментів (відсутність заробітку, перебування на утриманні непрацездатних батьків, які потребують догляду) або сімейні обставини (наявність іншої неповнолітньої дитини на утриманні) можуть стати підставою лише для зменшення розміру аліментів, а не для повного звільнення від їх сплати.

Як правило відсутність заробітку у відповідача або його мінливий характер через непрацевлаштованість є підставою для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, а суд визначаєаліменти в такому випадку, виходячи з того, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, факт визнання відповідачем розміру суми та враховує розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет» тощо.

Конкретна щомісячна сума аліментів у твердій грошовій сумі має визначатись судами враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини у батьків є рівним, залежно від обставин справи та наявних доказів.

З огляду на вказане, першочергове значення для визначення виду аліментів має позиція та бажання отримувача аліментів, а також факт наявності чи відсутності доходу у платника аліментів.

У даній справі позивач в позові вказувала на присудження їй аліментів у частці від доходу, але при розгляді справи з`ясовано, що постійного офіційного доходу відповідач не має, а тому суд, вислухавши позицію адвоката позивача, вважав, що в такому разі аліменти слід встановлювати у твердій грошовій сумі, та позивач рішення суду в цій частині не оскаржила.

Отже, колегія не вбачає порушень судом норм ані матеріального, ані процесуального права, при визначенні виду аліментів, оскільки судом враховані всі обставини у справі, чинне законодавство, позиція представника позивача.

Зазначаючи у скарзі, що суд безпідставно визначив аліменти у твердій грошовій сумі, відповідач не надає відомості про свої доходи, від яких можливо було б визначити аліменти у частці, а лише вдається до демагогії в цій частині.

Вказуючи, що він перебуває у центрі занятості на обліку, відповідач відповідної довідки цього органу не надає, зокрема, про розмір його доходу по безробіттю.

Між тим, суди вирішують спори на підставі наданих учасниками справи доказів в порядку змагальності, а не на припущеннях та бездоказових ствердженнях сторін, як відбувається в даному випадку з боку апелянта, який викладає обставини, але жодних доказів на їх підтвердження не надає.

Так, в скарзі ОСОБА_1 , крім відсутності доходу, зазначає, що не має свого житла, важко хворіє, у зв`язку з чим перебуває на обліку у КУ «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» та потребує регулярного проходження лікування, допомагає своїй метрі, яка є пенсіонером.

Але ці обставини знову ж таки жодним документом не підтверджує.

Натомість, позивач ретельним чином розрахувала свої щомісячні витрати на дитину, надавши суду відповідні квитанції про їх сплату. Заперечуючи проти скарги, вказувала, що матір відповідача працює на ринку продавчинею, відповідач неофіційно надає послуги з ремонту автомобілів, про що надала відповідні світлини, відповідач продав у цей час придбаний у шлюбі автомобіль та придбав інший, а також має житло, проживаючи у спадковому будинку.

У відповіді на відзив відповідач жодним чином не спростовує цих обставин, та навіть не згадує про них, обмежуючись лише тими ж доводами, що наведені у скарзі.

Отже, колегія вважає, що позивач ретельнішим чином підготувалась до відстоювання своєї позиції, а її розрахунок витрат на дитину обґрунтовує, що визначений судом розмір в сумі 2000 грн. є необхідним для належного утримання та розвитку неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .

На відміну від цього, відповідачем не надано відомостей та доказів, що він неспро-

можний сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. на свою доньку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтвер-

джують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і під-

лягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено частиною 4 статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не виконав вказані вимоги процесуального закону щодо доведення належними і допустимими доказами своїх доводів, наведених у скарзі.

Вказуючи про необхідність визначення суми стягнутих з нього аліментів в розмірі1200 грн. щомісячно, ОСОБА_1 у порядку статті 81 ЦПК України не довівсвоєї неспроможностісплачувати позивачу аліменти у визначеному судом розмірі, а також щодо достатності суми у розмірі 1200 грн. на належне забезпечення дитини.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

До скарги відповідачем не надано будь-яких нових документів, які б могли підтвердити його позицію та спростувати висновки суду, що було б підставою для визначення меншого розміру аліментів або зміни їх виду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції висновки зроблені саме у відповідності до тих документів, які маються у матеріалах справи.

Отже, за наявними матеріалами справи колегія не може прийняти іншого висновку, не погодившись з судом першої інстанції, оскільки доказів про скрутний стан відповідача вони не містять.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому її у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 - 384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова прийнята, складена та підписана 09 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: