Справа № 523/7928/16-ц
Провадження №2/523/1059/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

за участю секретаря - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію, а також за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору із додатковими угодами та забезпечувальних договорів, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави та обґрунтування позовних вимог сторін.

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), (надалі - Позивач) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач 1), укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 17.11.2006 року з наступними змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 09.02.2009 року та додаткової угоди №2 від 24.02.2009 року (в системі обліку банку договір №0, надалі - Кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) у сумі 85000,00 дол. США, а ОСОБА_1 зобов`язалась кожного місяця повертати наданий кредит відповідно з графіком повернення кредиту (додаток 1 до кредитного договору), але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1,1.2. кредитного договору).

Додатковими угодами №1 та №2 до кредитного договору були внесені зміни щодо схеми погашення кредиту, відповідно з якою ОСОБА_1 зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 890 дол. США з 09.02.2009 року по 20.03.2009 року, а з 20.03.2009 року - у розмірі 670 дол. США 20 числа кожного місяця. Також було змінено кінцевий термін повернення кредиту до 17.11.2030 року. Сторони домовилися, що для ідентифікації договору може застосовуватися в системі обліку банку номер договору №0.

За користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити проценти у розмірі 11.3 % річних. Розмір процентної ставки може бути змінений (п.9.2 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. (п. 1.3. кредитного договору).

Згідно з п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит ОСОБА_1 сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука ОСОБА_2 (надалі - Відповідач 2) згідно договору поруки №60146 від 17.11.2006 року.

Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки. Копія договору поруки як доказ надається.

Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Позивач направив відповідачам вимоги від 30.03.2015 року про необхідність усунення порушень договору. Копії вимог, списки поштових відправлень, проте відповідачі порушення договору не усунули.

Станом на 23.06.2015р. заборгованість за кредитним договором №0 від 17.11.2006 року (в системі обліку банку договір №0) становить: по кредиту та процентам у розмірі 60145.50 дол. США (Шістдесят тисяч сто сорок п`ять доларів США 50 цит..) та пені у розмірі 10496.83 гри. (Десять тисяч чотириста дев`яносто шість грн. 83 коп.), з яких:

59291.33 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1411.71 дол. США за строк з 20.08.2014 року по 23.06.2015 року,

854.17 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 283.75 дол. США за строк з 01.05.2015 року по 19.06.2015 року,

5574.28 гри. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 22.08.2014 року по 23.06.2015 року,

4922.55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 22.08.2014 року по 23.06.2015 року.

Вищевказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. (Т.1., а.с. 2-4)

Заочним рішення суду від 11.02.2016р. позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» були задоволені у повному обсязі. (Т.1, а.с.100-103)

20.04.2016р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись із заявою про перегляд заочного рішення суду від 11 лютого 2016р. (Т.1., а.с. 114-115)

Ухвалою суду від 02.06.2016р. заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 11 лютого 2016р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та заочне рішення суду від 11 лютого 2016р. за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було скасовано. (Т.1,а.с. 138)

В процесі розгляду справи ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію. (Т.1, а.с.167-170)

Ухвалою суду від 02.02.2017р. було об`єднано в одне провадження позов Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію. (Т.1, а.с. 207)

ОСОБА_2 звернувся зустрічним з позовом до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 лютого 2009 року між, ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено додаткова угода №1 до договору поруки №60146 від 17 листопада 2006 року.

Відповідно до термінів які вживаються у Договору поруки та додаткової угоди: «Позичальник» - громадянка України ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с.Виноградар. «Кредитний договір» - договір про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 р,, укладених між Позичальником та Кредитором.

Пунктом 1.1. Договору поруки визначено, що Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником, усіх його зобов`язань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №0 від 17 листопада 2006 р.

Пунктом 2.1. Договору поруки визначено, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Кредитного Договору з Позичальником, в наслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Під згодою розуміється як візування змін в Кредитний Договір Поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і т.п.

В порушення п.2.1. Договору поруки, між Кредитором та Позичальником укладена додаткова угода №2 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року.

Пунктом 2.2. Договору поруки визначено, що у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань по Кредитному Договору Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими до виконання на 5 день з моменту невиконання своїх зобов`язань Позичальником по Кредитному договору.

Пунктом 5.2.Договору поруки визначено, що сторони притримуються стандартних умов по строкам позовної давності.

Відповідно до наданих Банком довідки-розрахунків заборгованості за кредитом ОСОБА_1 за кредитним договором №000 від 09.02.2009 р. станом на 23.06.2015 р. останнє погашення кредиту здійснено 20.06.2014 р.

Пунктами 1.2.1.Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов Договору на рахунок № НОМЕР_1 в АКІБ «УкрСиббанк».

Згідно Графіку встановленого у додаткової угоди №2 від 24 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року наступною датою повернення боргу було 20.07.2014 року.

Відтак факт невиконання Позичальником з 21.07.2014 року своїх боргових зобов`язання за кредитним договором, свідчить про наявність з цього часу у Кредитора суб`єктивного права на звернення як до Позичальника так і до Поручителя стосовно повернення боргових зобов`язання за кредитним договором.

Згідно ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

На підставі викладеного, позивач за зустрічним позовом вважає, що у зв`язку із збільшенням його відповідальності за додатковою угодою № 2 та від 24.02.2009р. зі спливом шести місяців з 20.07.2014 р. на звернення Кредитора до Позичальника та Поручителя з позовною заявою, договір поруки №60146 від 17 листопада 2006 року укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» свою дію. (Т.1, а.с. 167-170)

Ухвалою суду від 23.01.2018р. вищевказана справа була об`єднана в одне провадження з цивільною справою №523/15461/17 за позовом за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору із додатковими угодами та забезпечувальних договорів. (Т.1. 255)

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору із додатковими угодами та забезпечувальних договорів. Вищевказані позовні вимоги мотивовані тим, що 17.11.2006р. ОСОБА_1 (далі - позичальник) уклала із АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" (далі - банк) договір про надання споживчого кредиту № 0.

Предметом кредитного договору є кредитні кошти у розмірі 85000,00 дол. США на придбання 3-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 ..

Надання кредиту здійснюється у термін з 17.11.2006р. по 17.11.2027р. (пп. 1,2.1).

За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,3% річних. По закінченню Цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2 даного договору (пп. 1.3.1).

Строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (пп. 1,3.4).

Кредит надається шляхом видачі готівки через касу банку (п. 1.5).

Згідно умов п. 4.1 кредитного договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором.

Підписання кредитного договору позичальник свідчить про те, що перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів (пп. 9.13).

Також до кредитного договору додано Графік погашення кредиту (далі - Графік), що є Додатком № 1 до договору і його невід`ємною частиною (п. 1 Графіку).

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 17.11.2006р.:

між позичальником як іпотекодавцем і банком як іпотекодержателем був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Гребенюк І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 14877;

між ОСОБА_2 (далі - поручитель) і банком був укладений договір поруки № 60146.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважають, що під час укладення кредитного договору, а також інших додаткових угод були порушені їх права як споживачів.

Так, відсутній інформаційний лист, що передував підписанню кредитного договору, відсутня сукупна вартість кредиту як у самому кредитному договорі, так і у вигляді додатку до нього, відсутні умови погашення заборгованості за кредитним договором (ануїтет або диференційований), розмір щомісячного платежу, у графіку викладені умови погашення тільки тіла кредиту, відсутня заява на видачу готівки та бухгалтерські проводки банку з відображенням операції з видачі позичальнику готівки з каси банку.

09.02.2009р. була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору зі встановленням ануїтетного платежу на погашення кредитних зобов`язань у розмірі 670,00 дол. США, а також додаткова угода № 1 до договору поруки.

24.02.2009р. була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору зі встановленням ануїтетного платежу на період з 09.02.2009р. по 30.03.2009р. у розмірі 890,00 дол. США.

У відповідності до вимог ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції Закону № 3161-ІУ від 01.12.2005р.):

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги (п. 2 ч. 2).

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту (п. 2 ч. 4).

Позивачі стверджують, що недотримання банком зобов`язань, передбачених ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", призвело до того, що позичальник невірно уявляла свої витрати за цим договором.

На підставі викладеного, позивачка просить:

Визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 17.11.2006р., укладений між ОСОБА_1 і АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", а також додаткову угоду № 1 від 09.02.2009р. і додаткову угоду № 2 від 24.02.2009р. до кредитного договору.

В якості застосування наслідків недійсності правочину визнати недійсним договір іпотеки від 17.11.2006р., укладений між ОСОБА_1 і АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Гребенюк І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 14877, а також визнати недійсним договір поруки № 60146, укладений між ОСОБА_2 і АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк".(Т.2, а.с. 2-13)

Пояснення представників сторін в судовому засіданні.

В процесі розгляду справи представник АТ «Укрсиббанк» підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також просив відмовити у задоволенні зустрічних вимог відповідачів. Він також пояснив, що відповідачка ОСОБА_1 перестала виконувати умови кредитного договору, незважаючи на те, що банк надавав умов реструктуризації кредиту. В останнє судове засідання подав заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутність.

Представники відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в процесі розгляду справи просили відмовити у задоволенні позову АТ «Укрсиббанк», та просили задовольнити заявлені зустрічні вимоги.

Так представник ОСОБА_1 взагалі вважає, що позивач на надав доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти, оскільки оригінал квитанції про видачу коштів, а також оригінал договору відсутній у позивача. Окрім того, вона пояснила, що перед укладенням договору працівники Банку не надали повної інформації щодо умов кредитування, і відповідачка не усвідомлювала про можливі приховані платежі за договором, які Банк нав`язав під час сплати за кредитом. Окрім того, вона не отримувала жодних претензій від Банку. В останнє судове засідання представник відповідача подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її хворобою, проте доказів не надала.

Представник ОСОБА_2 пояснила, що відповідача, як поручителя, Банк не повідомляв що відповідачка ОСОБА_1 не виконує умов кредитного договору, а тому вона вважає, що Банк пропустив строк для звернення з вимогою до поручителя. Вона також пояснювала, що Банк з основним кредитором самостійною змінювали умови кредитного договору, проте не повідомляли поручителя. Даними діями фактично збільшували відповідальність поручителя. В останнє судове засідання представник відповідача подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її участю в іншому судовому засіданні проте доказів не надала.

Суд, приймаючи до увагу повторну неявку представників відповідачів, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних матеріалів.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), (надалі - Позивач) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач 1), укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 17.11.2006 року з наступними змінами, відповідно до додаткової угоди №1 від 09.02.2009 року та додаткової угоди №2 від 24.02.2009 року (в системі обліку банку договір №0, надалі - Кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) у сумі 85000,00 дол. США, а ОСОБА_1 зобов`язалась кожного місяця повертати наданий кредит відповідно з графіком повернення кредиту (додаток 1 до кредитного договору), але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1,1.2. кредитного договору). (Т., а.с. 16-25)

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у позові до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору із додатковими угодами та забезпечувальних договорів. В якості підстав недійсності кредитного договору та додаткових угод до нього, посилаються на те, що були порушені їх права як споживачів.

Так, був відсутній інформаційний лист, що передував підписанню кредитного договору, відсутня сукупна вартість кредиту як у самому кредитному договорі, так і у вигляді додатку до нього, відсутні умови погашення заборгованості за кредитним договором (ануїтет або диференційований), розмір щомісячного платежу, у графіку викладені умови погашення тільки тіла кредиту, відсутня заява на видачу готівки та бухгалтерські проводки банку з відображенням операції з видачі позичальнику готівки з каси банку.

Позивачі стверджують, що недотримання банком зобов`язань, передбачених ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", призвело до того, що позичальник невірно уявляла свої витрати за цим договором.

Суд вважає, що відсутні підстави для визнання кредитного договору та додаткових угоди до нього недійсними, виходячи з наступного.

Між сторонами виникли договірні зобов`язання, які регулюються наступними нормами законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував того факт, що кредитний договір був укладений з метою придбання нерухомості. Отже суд вважає, що відповідачка ОСОБА_1 розуміла значення своїх дій, а також наслідки укладення кредитного договору,

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України N 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України "Про захист прав споживачів" поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях для придбання житла. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту.

На час укладення спірних договорів була чинною редакція Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. зі змінами станом на 13.01.2006р..

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. зі змінами станом на 13.01.2006р.. перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Однак ст.ст. 15 та 23 даного Закону не передбачають такого наслідку, як визнання договору недійсним.

На підставі викладеного, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до АТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17.11.2006р., укладений між ОСОБА_1 і АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", а також додаткової угоди № 1 від 09.02.2009р. і додаткову угоду № 2 від 24.02.2009р. до кредитного договору, та в якості застосування наслідків недійсності правочину визнати недійсним договір іпотеки від 17.11.2006р., укладений між ОСОБА_1 і АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Гребенюк І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 14877, а також визнати недійсним договір поруки № 60146, укладений між ОСОБА_2 і АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" необхідно залишити без задоволення.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука ОСОБА_2 (надалі - Відповідач 2) згідно договору поруки №60146 від 17.11.2006 року. (Т.1, а.с. 35-36)

Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки. Копія договору поруки як доказ надається.

Пунктом 1.1. Договору поруки визначено, що Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником, усіх його зобов`язань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №0 від 17 листопада 2006 р.

Пунктом 2.1. Договору поруки визначено, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Кредитного Договору з Позичальником, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Під згодою розуміється як візування змін в Кредитний Договір Поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і т.п.

Судом також встановлено, що додатковими угодами №1 від 09.02.2009р. та №2 від 24.02.2009р. до кредитного договору були внесені зміни щодо схеми погашення кредиту, відповідно з якою ОСОБА_1 зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 890 дол. США з 09.02.2009 року по 20.03.2009 року, а з 20.03.2009 року - у розмірі 670 дол. США 20 числа кожного місяця. Також було змінено кінцевий термін повернення кредиту до 17.11.2030 року. Сторони домовилися, що для ідентифікації договору може застосовуватися в системі обліку банку номер договору №0. (Т.1, а.с. 32-34)

З матеріалів справи вбачається, що з поручителем ОСОБА_2 була укладена тільки одна додаткова угода №1 від 09.02.2009р., до договору поруки від 17.11.2016р., згідно якого розмір ануїтетного платежу складає суму у розмірі 670 доларів США, а кінцевий термін повернення був визначений 17 листопада 2030р.. (Т.1, а.с. 37)

Судом встановлено, що в порушення умов п.2.1. Договору поруки, між Кредитором та Позичальником укладена додаткова угода №2 від 24.02.2009р. до договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року. В даній угоді ОСОБА_1 зобов`язалась повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 890 дол. США з 09.02.2009 року по 20.03.2009 року, а з 20.03.2009 року - у розмірі 670 дол. США 20 числа кожного місяця. (Т.1. а.с. 34)

Отже судом встановлено, що додаткова угода №2 від 24.02.2009р. до договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року не була узгоджена з поручителем ОСОБА_2 , оскільки в даній угоді відсутній його підпис, а також додаткової угоди № 2 до договору поруки між сторонами не укладалось.

При цьому, суд вважає, що наявний факт збільшення відповідальності є саме зміна розміру ануїтетних платежів, яка не відповідала встановленому графіку платежів, тобто збільшення розміру платежів у певний строк розмірі, тобто 890 дол. США з 09.02.2009 року по 20.03.2009 року.

Станом на 24.02.2009р. була чинною редакція ЦК України (станом на 14.01.2009р.).

Так ч.1 ст. 559 ЦК України (станом на 14.01.2009р.). порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди

поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Суд вважає, що оскільки додатковою угодою №2 від 24.02.2009р. до договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року, яка була укладена між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , яка була укладена без згоди поручителя ОСОБА_2 збільшився обсяг його відповідальності, то порука є припиненою.

На підставі викладеного, суд вважає, що порука ОСОБА_2 є припиненою з 24.02.2009р., тобто з дати укладення додаткової угоди №2 від 24.02.2009р. до договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року, яка була укладена між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 ,

В позовній заяві позивач стверджує, що всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

В судовому засіданні дійсно встановлено, що ОСОБА_1 з 20.07.2004р. не виконувала свої зобов`язання щодо своєчасної сплати суму основного боргу та процентів, згідно умов кредитного договору та графіку сплати платежів.

Вищевказаний факт підтверджується наявним розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що станом на 23.06.2015р. позивачем нарахована заборгованість за кредитним договором №0 від 17.11.2006 року (в системі обліку банку договір №0) становить: по кредиту та процентам у розмірі 60145.50 дол. США (Шістдесят тисяч сто сорок п`ять доларів США 50 цит..) та пені у розмірі 10496.83 гри. (Десять тисяч чотириста дев`яносто шість грн. 83 коп.), з яких:

59291.33 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1411.71 дол. США за строк з 20.08.2014 року по 23.06.2015 року,

854.17 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 283.75 дол. США за строк з 01.05.2015 року по 19.06.2015 року,

5574.28 гри. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 22.08.2014 року по 23.06.2015 року,

4922.55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 22.08.2014 року по 23.06.2015 року. (Т.1, а.с. 46-58)

Відповідно до п. 11.1 договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року, яка була укладена між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Згідно п. 11.2 Договору, зазначене у п. 11.1. Договору повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур`єром на адресу Позичальника, що вказана у розділі 12 цього Договору.

Пунктом 12 Договору визначена адреса позичальника ОСОБА_1 Одеська область, Роздільнянський район, с. Виноградар.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направляв відповідачам вимоги від 30.03.2015 року про необхідність усунення порушень договору та сплати простроченої заборгованості у розмірі 923,39 доларів США, 1446,03 доларів простроченої заборгованості по процентам. У даних вимогах також зазначено, у разі несплати простроченої заборгованості на 32 день, банк буде вимушений вимагати дострокового повернення заборгованості у повному обсязі. (Т.1, а.с. 38-41)

Однак в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем вищевказаних вимог.

Окрім в матеріалах справи взагалі відсутні докази направленням відповідачам вимоги саме про дострокове повернення дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.08.2020р. по справі 759/5757/15-ц висловлена наступна правова позиція. Так, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) зазначено, «якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Наведені приписи дають підстави виснувати, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

…суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».

Апеляційний суд на зазначені обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, встановивши, що відповідачам були направлені вимоги про необхідність усунення порушень щодо виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту, не оцінив чи вважається «особа» таким, що отримав вимогу про необхідність усунення порушень кредитного договору, коли настав строк для виконання основного зобов`язання та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 11.1 договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року, яка була укладена між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .. «направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки АТ «Укрсиббанк» не надано суду доказів отримання відповідачами повідомлення, яке було направлено 30.03.2015р., також взагалі відсутні докази направлення вимоги про дострокове повернення дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, то відсутні підстави для стягнення з відповідачів достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 526, 530, 553, 554, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2,5,10,12,158,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення

з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 )

заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року, а саме:

59291.33 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1411.71 дол. США за строк з 20.08.2014 року по 23.06.2015 року,

854.17 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 283.75 дол. США за строк з 01.05.2015 року по 19.06.2015 року,

5574.28 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 22.08.2014 року по 23.06.2015 року,

4922.55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 22.08.2014 року по 23.06.2015 року.

- залишити без задоволення у повному обсязі.

2. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію - задовольнити.

3. Визнати, що за договором поруки №60146 від 17.11.2006 року, який був укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Акціонерним товариством «УкрСиббанк» з метою забезпечення виконання зобов`язань договором про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року, який був укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «УкрСиббанк», дія поруки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) є припиненою з 24.02.2009р..

4. Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 листопада 2006 року, який був укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «УкрСиббанк» - залишити без задоволення у повному обсязі.

5. Стягнути з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 640 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня його отримання.

Суддя

Складено та підписано 05.11.2020р.