У Х В А Л А

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 332/1072/19

провадження № 14-177зц20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Штелик С. П.,

суддів: Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року та ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації гаражного колективу відкритого акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Громадської організації гаражного колективу відкритого акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» із указаним позовом, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо незастосування до нього пільг, передбачених пунктом 24 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та щодо його зобов`язання сплатити кошти за користування вищезазначеним гаражем за період з 2017 по 2019 рік включно та зобов`язати відповідача повернути сплачені позивачем кошти у сумі 2 000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року залишено без змін.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року і ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 січня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у даній справі, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що згідно вимог закону не підлягають касаційному оскарженню.

У грудні 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року та ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 січня 2020 року у справі та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши матеріали касаційної скарги, зазначає наступне.

За положеннями частини другої статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Право касаційного оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначені у статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Вичерпний перелік підстав для передачі цивільної справи, яка розглядається в касаційному порядку, на розгляд Великої Палати Верховного Суду встановлено статтею 403 ЦПК України. Питання про таку передачу згідно зі статтями 403 і 404 цього Кодексу вирішує Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду після відкриття касаційного провадження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 січня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у даній справі.

Велика Палата Верховного Суду як суд касаційної інстанції відповідно до норм чинного ЦПК України не наділена повноваженнями щодо перегляду судових рішень Касаційного цивільного суду, перевірки обґрунтованості та законності постанов (ухвал) суду тієї ж касаційної інстанції, які нею не постановлялися, крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини третьої статті 423 ЦПК України (встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом).

Також, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що з моменту набрання чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» цей Кодекс не передбачає інституту перегляду судових рішень після їх перегляду в касаційному порядку, як це було визначено в розділі V глави 3 попередньої редакції ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з позицією ЄСПЛ, висловленою у рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення ЄСПЛ від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95).

Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення у справі «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, заява № 41984/98, § 53).

Враховуючи те, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 січня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у даній справі, Велика Палата Верховного Суду відповідно до норм чинного ЦПК України не наділена повноваженнями здійснювати перегляд такої ухвали та вирішувати питання щодо скасування ухвалених у цій справі судових рішень і винесення нового рішення про задоволення позовних вимог, підстав для прийняття Великою Палатою Верховного Суду до розгляду указаної касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року та ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 січня 2020 року не вбачається.

Відповідна касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, яка її подала разом з усіма доданими матеріалами.

Керуючись статтями 388, 403, 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2019 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2019 року та ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації гаражного колективу відкритого акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Касаційну скаргу та додані до неї матеріали повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач /підпис/С. П. Штелик
Судді: /підпис/В. В. Британчук /підпис/В. С. Князєв
/підпис/Ю. Л. Власов /підпис/Л. М. Лобойко
/підпис/І. В. Григор`єва /підпис/К. М. Пільков
/підпис/М. І. Гриців /підпис/О. Б. Прокопенко
/підпис/Д. А. Гудима /підпис/В. В. Пророк
/підпис/В. І. Данішевська /підпис/Л. І. Рогач
/підпис/Ж. М. Єленіна /підпис/О. М. Ситнік
/підпис/О. С. Золотніков /підпис/В. М. Сімоненко
/підпис/Л. Й. Катеринчук /підпис/І. В. Ткач
/підпис/ /підпис/