Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4126/20
Провадження № 2/711/1704/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участі:

представника позивача

адвоката Міщенко С.В.,

представника відповідача

адвоката Гаврилова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.11.2002 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.

Від вказаного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки з часом стосунки між подружжям почали псуватися через часті сварки, в ході яких відповідач неодноразово заподіював їй тілесні ушкодження, а також їх сину, який намагався захистити матір. У зв`язку з цим, вона вимушена була 03.05.2020 з дітьми переїхати для проживання до своїх батьків, де мешкає до цього часу. Через вказані вище обставини, ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, справа №711/866/20 перебуває у провадженні суду, судове рішення по якій ще не ухвалено.

Також позивачка зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також позивачка вказує, що оскільки самостійно вона матеріально утримувати дітей не в змозі, а відповідач у добровільному порядку і за взаємною домовленістю у належному та передбаченому законодавством розмірі коштів на їх утримання не надає, хоча є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Тож, вимушена звернутися до суду з позовом у якому просить, - стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Ухвалою суду від 20.07.2020 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи сторони не надали. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

11.12.2020 до судом отримано відзив на позов представником відповідача, адвокатом Гавриловим Д.О., зі змісту якого вбачається, що відповідач частково погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, яквказує, аналогічна позиція знайшла своє відображення у пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Тож, зауважив, що на даний час ОСОБА_2 не має постійного місця працевлаштування вже протягом 3-х років, маючи невеликий тимчасовий заробіток. Крім того, на утриманні відповідача знаходяться його непрацездатні батьки, які є пенсіонерами та мають невелику пенсію. Зважаючи на викладене вище та відповідно до вимог ст.ст.172, 202 Сімейного кодексу України, просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/5 частини від його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, будучи належним чином повідомленою судом про час, дату та місце розгляду справи. У матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи без участі позивача від 20.10.2020, а також клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача від 20.10.2020, які надійшли до суду 22.10.2020 засобами електронного сервісу.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Міщенко С.В. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі на підставі обґрунтування, наведеного у позові. Зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час вже розірвано. За час перебування у шлюбі мають двох неповнолітніх дітей, спір про батьківство відсутній. З часу розірвання шлюбу, майже один рік, відповідач дітей не утримує, діти перебувають на утриманні їх матері (позивача), тому вона і звернулася до суду, оскільки на час звернення до суду відповідач не мав офіційного заробітку (доходу), проте працюючи неофіційно має можливість утримувати дороговартісний автомобіль, хоча він і не є його власником. Відповідач є забезпеченою особою, інших утриманців не має, на даний час він теж дітей не утримує. Тож, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, зауважуючи, що позивач і так просить мінімальний розмір аліментів.

Додав, що добровільно сторони спір вирішити не можуть стосовно утримання дітей. Відповідач ніяких коштів на утримання дітей позивачу не надає, а тому до суду не надано ніяких доказів направлення коштів позивачу від відповідача. Підстав зменшувати розмір аліментів, які підлягають до стягнення з 1/3 на 1/5 частину заробітку (доходу) відповідача, немає.

Між тим, до розірвання шлюбу відповідач чинив фізичне насильство над позивачкою, що підтверджується наявністю судових рішень з цього приводу. Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то докази щодо цього будуть надані з дотриманням вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України, про що 16.12.2020 представником позивача подано відповідну заяву.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим судом про час, дату та місце розгляду справи.

У судовому засіданні представник відповідача, адвокат Гаврилов Д.О. визнав позов частково, посилаючись на обґрунтування своєї позиції, викладене у відзиві на позов від 09.12.2020.

Крім того, зазначив, що слід стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зауважив, що відповідач з 2017 року не працевлаштований, має непостійний дохід, мешкає разом зі своїми батьками, які знаходяться на його утриманні, оскільки є непрацездатними. Кожен місяць відповідач перераховує кошти в сумі 5000,00 грн. на утримання дітей на банківську картку позивачки. Також зазначив, що позивач офіційно працевлаштована, має заробіток, має автомобіль, який сама і утримує. Тож, через відсутність офіційного доходу у відповідача, вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню до 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача.

Представник відповідача додав, що розмір пенсії батьків відповідача йому не відомий, судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання його непрацездатних батьків немає. Ніяких доказів про утримання відповідачем своїх батьків суду не надано, проте він купує їм продукти харчування. Доказів того, що відповідач сплачує позивачці щомісяця кошти в сумі 5000,00 грн. до суду не надано. ОСОБА_2 не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідач не є особою з інвалідністю, ніяких пільг не має, є працездатним.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, шлюб між сторонами укладено 02.11.2002 року та зареєстровано Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1818, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

На підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2020 року у справі № 711/3154/20, яке набрало законної сили 28.08.2020 - шлюб між сторонами розірвано.

Також встановлено, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі у сторін народилися діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.3-4), щодо місця проживання неповнолітніх дітей між сторонами спору не існує. Батьком дітей записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає.

До того ж, судом встановлено, що сторони разом не проживають і їх спільні неповнолітні діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради від 25.05.2020 №899 (а.с.6).

Між тим, позивачка ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 25.05.2020 року Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради.

При прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, не є особою з інвалідністю, інших осіб на утриманні не має.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення позовних вимог. Враховуючи позицію сторін, працездатність відповідача, його наміри та бажання утримувати спільних з позивачкою неповнолітніх дітей, відсутність у суду доказів про неможливість відповідачем надавати кошти на утримання дітей, відсутність підтвердження фактів перерахування ним добровільно коштів щомісяця позивачеві в якості матеріального забезпечення їх спільних дітей, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у заявленому позивачкою розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Крім того, слід зазначити, що жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обгрунтування своїх заперечень проти позову відповідач та його представник до суду не надали. Розмір аліментів, який визначений позивачем, є мінімально гарантованим розміром аліментів, який передбачено чинним сімейним законодавством.

Також, суд звертає увагу, що факт відсутності у батька, як він вказує, можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків, а в даному випадку, батька, від обов`язку по утриманню дітей.

До того ж, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, у тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що діти проживають разом з позивачкою, фактично перебувають на повному її утриманні, даних, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати дітей, до суду не надано. Підстав для зменшення розміру аліментів, як просить відповідач і проти чого заперечує позивач, не має.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і неповнолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2020 і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) повноліття.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 840 грн. 80 коп., як визначено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 141, 150, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і неповнолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2020 і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) повноліття.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у дохід держави в сумі 840 грн. 80коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 22.12.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька