Справа № 368/27/20
Рішення

Іменем України

"19" червня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючий - суддя Закаблук О.В.

при секретарі - Токовенко Н.О.

За участі учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів утримання повнолітньої дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

15.01.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів утримання повнолітньої дитини, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

- Постановити рішення, згідно якого щомісячно стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , аліменти в твердій грошовій сумі на її користь на утримання повнолітнього онука, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп., починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним 23 років;

- Звільнити її від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

- Рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

10 березня 2016 року її, - ОСОБА_1 (далі - Позивач), розпорядженням Кагарлицької районної державної адміністрації за № 79, - призначено опікуном над її онуком, - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14.08.2001 року виконкомом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 09.

В графі мати зазначена ОСОБА_2 (далі - Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в графі батько - вигадана особа.

26 січня 2016 року рішенням Кагарлицького районного суду Київської області Відповідача, тобто ОСОБА_2 , було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після рішення суду дитина ОСОБА_3 перебуває на утриманні Позивача.

З відповідачем будь-яких стосунків вона не підтримує, участі в вихованні дитини Відповідач не приймає.

26 січня 2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.01.2016 року і до повноліття дитини.

Аліменти Відповідач не сплачувала.

ІНФОРМАЦІЯ_4 онуку ОСОБА_4 виповнилося 18 років, в добровільному порядку Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, взагалі не приймає участі в житті дитини, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини та батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.150 Сімейного кодексу України зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В ст.157 СК України зазначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Згідно ст.180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім цього, відповідно до вимог ст.199 СК України, зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років та право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З 02 вересня 2019 року ОСОБА_4 продовжив навчання в Ржищівському індустріально-педагогічного технікуму за спеціальністю "Професійна освіта", на денній формі навчання, задержавним замовленням, стипендію отримує, гуртожитком забезпечений, що підтверджується довідкою з навчального закладу за № 340 від 18.12.2019 року.

Онук перебуває на її утриманні, їй доводиться нести витрати по оплаті на придбання книг та зошитів, проїзд з дому до місця навчання (м.Ржищів), одяг та їжа, речі особистої гігієни та інше, що необхідно для повноцінного розвитку, навчання та життя дитини.

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно ч. 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, судом може бути прийнято рішення про стягнення з Відповідача аліментів в частці від отриманого доходу або твердій грошовій сумі на утримання її повнолітнього сина, який навчається, з дня пред`явлення позову, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

За останньою інформацією Позивачу відомо, що Відповідач офіційно ніде працює, але має один земельний пай, з якого отримує дохід.

Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживають діти, а також дитина, яка продовжує навчання.

Виходячи із потреб сина, щомісячних витрат на його утримання, а Позивач перебуває на пенсії та отримує невелику пенсію в розмірі всього 2000 гривень, що є не достатньо для утримання повнолітнього сина, а тому Позивачем на його думку визначено розмір аліментів в твердій грошовій сумі як 2500 гривень.

Пленум Верховного Суду України своєю Постановою від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо, батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, повинен роз`яснити сторонам відповідальність за просрочення сплати.

На виконання вимог вказаної п. 6, 7, 8, 10 ч. З ст. 175 ЦПК України, повідомляю наступне:

- п. 6. - нею не вживалися заходи врегулювання спору у досудовому порядку, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ;

- п. 7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, Позивачем не здійснювалися;

- п. 8 - усі докази, що були наявні у Позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки". Оригінали зазначених письмових доказів, знаходяться у неї.

- п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що неюю не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, на підставі викладеного й у відповідності ст. 150, 157, 180, 181, 182, 183, 184, 185, 199 та 200 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. З, 15, 118, 119, 174 та 175 ЦПК України, - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині її позовної заяви.

15.01.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

28.02.2020 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження, та призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 24.03.2020 року.

24.03.2020 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 19.05.2020 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

19.05.2020 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 19.06.2020 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2020 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, заяв та клопотань не заявляла.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 19.06.2020 року, відповідачка ОСОБА_2 позов визнала в повному обсязі, про що подала письмову заяву.

Відповідачці ОСОБА_2 судом в судовому засіданні роз`яснено процесуальні наслідки визнання позову, які їй зрозумілі.

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала проти винесення судового рішення з підготовчого судового засідання, не призначаючи справу до основного слухання.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши позивача, яка позов підтримала, вислухавши відповідача, яка позов визнала в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з інформаційної довідки, виданої 04.02.2020 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, відповідач по справі, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, позивачка по справі, - ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На утриманні позивачки ОСОБА_1 перебуває онук, - ОСОБА_3 .

Відповідно, враховуючи вищевикладені обставини справи, та положення ст.ст. 27, 28 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність.

Фактичні обставини справи.

Позивачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка село Краматорськ Цілинського району Курганської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 21 вересня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка село Бурти Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , який видано 19 червня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір між сторонами виник щодо обов`язку матері (відповідачки по справі) утримувати свою повнолітню дитину, - сина, за наступних обставин.

Предметом спору в даній цивільній справі є стягнення аліментів з відповідачки ОСОБА_2 на повнолітнього сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бурти Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , виданий 01.02.2017 року органом 3231, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_7 .

Відповідачка ОСОБА_2 є рідною матір`ю повнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 14 серпня 2001 року виконкомом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Бурти Кагарлицького району Київської області, про що в книзі записві актів громадянського стану про народження 14 серпня 2001 року зроблено відповідний актовий запис за № 09.

В графі «мати» зазначена ОСОБА_2 , - відповідачка по справі.

В графі «батько» зазначена особа зі слів матері, відповідно, як де - юре, так і де - факто ОСОБА_3 батька не має.

26 січня 2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено рішення, на підставі якого:

- Відповідача, тобто ОСОБА_2 , було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.01.2016 року і до повноліття дитини.

10 березня 2016 року позивачку ОСОБА_1 (далі - Позивач), розпорядженням Кагарлицької районної державної адміністрації за № 79, - призначено опікуном над її онуком, - ОСОБА_3 , що підтверджується розпорядженням по Кагарлицькій районній державній адміністрації № 79 від 10 березня 2016 року «Про надання статусу та призначення опіки».

З моменту винесення судового рішення про позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 відносно її сина, - ОСОБА_3 , він постійно проживає з позивачкою по справі, - ОСОБА_1 , та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою № 742, яка видана 02.12.2019 року Буртівською сільською радою Кагарлицького району Київської області.

Станом на даний час відповідачка ОСОБА_2 з позивачем ОСОБА_1 та своїм сином, - ОСОБА_3 будь-яких стосунків вона не підтримує, участі в вихованні дитини Відповідач не приймає.

Також судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконувала рішення Кагарлицького районного суду від 26.01.2016 року в частині стягнення аліментів, тобто, - аліментів на утримання свого сина ОСОБА_3 , - не сплачувала.

ІНФОРМАЦІЯ_4 дитині відповідачки ОСОБА_2 , - ОСОБА_5 виповнилося 18 років, проте, в добровільному порядку Відповідач ніякої матеріальної допомоги взагалі не надає, взагалі не приймає участі в житті дитини, а тому позивачка ОСОБА_1 змушена звернутися з даним позовом до суду.

Окрім того, з 02 вересня 2019 року ОСОБА_3 продовжив навчання в Ржищівському індустріально-педагогічного технікуму за спеціальністю "Професійна освіта", на денній формі навчання, задержавним замовленням, стипендію отримує, гуртожитком забезпечений, що підтверджується довідкою з навчального закладу за № 340 від 18.12.2019 року.

Продовжуючи навчання після настання повноліття ОСОБА_3 , не маючи взагалі джерел доходу, та, відповідно, - коштів на існування, - перебуває на утриманні позивачки ОСОБА_1 , якій доводиться нести витрати по оплаті на придбання книг та зошитів, проїзд з дому до місця навчання (м.Ржищів), одяг та їжа, речі особистої гігієни та інше, що необхідно для повноцінного розвитку, навчання та життя дитини, це при тому, що позивачка існує на мінімальну пенсію по віку.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 досягнув повноліття, тобто, - 18 - ти річного віку, в зв`язку з чим у відповідача ОСОБА_2 припинилися аліментні зобов`язання, покладені на неї згідно рішенням Кагарлицького районного суду від 26.01.2016 року, згідно з яким відповідач сплачувала аліменти на туримання неповнолітньої дитини.

Проте, це не звільняє її автоматично від обов`язку утримувати свою дитину, - повнолітнього сина, - ОСОБА_3 на час навчання, проте, не більше ніж до досягнення дитиною 23 - річного віку.

Отже, суд приходить до висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1 , та стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання її сина, - ОСОБА_3 в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятьсот) грн. щомісячно, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 - річного віку, з огляду на наступні фактичні обставини, та норми матеріального права.

Норми матеріального права, застосовані судом при вирішенні даного спору.

Отже, згідно п. 15 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою.

Згідно п. 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; можливість у батьків надавати таку допомогу.

З огляду на вищевказану норму права, син відповідача, - ОСОБА_3 має право на отримання аліментів від своєї матері, - відповідача по справі, - ОСОБА_2 незалежно від форми навчання, - чи навчається на денній формі, чи на заочній формі навчання, проте, не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

Питання щодо стягнення з батьків аліментів на дітей, які продовжують навчання, регламентується також нормами СК України.

Так, згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також: самі дочка, син, які продовжують навчання.

Матеріальна допомога у випадку навчання доньки до 23 років, включно, - носить аліментний характер.

Для того, щоб батько/мати надавали зазначену допомогу потрібна наявність наступних умов:

1. Продовження навчання донькою/сином після досягнення нею/ним повноліття, недосягнення дочкою/сином встановленого законом віку - 23 років;

2. потреба доньки/сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батька/матері можливості надавати матеріальну допомогу.

Наявність потреби в аліментних виплатах на навчання підтверджена тим, що повнолітній син відповідача ОСОБА_2 , - ОСОБА_7 ніде не працює, самостійного заробітку не має.

Відповідно, як вбачається з матеріалів сторін, - ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, стипендію не отримує, відповідно, дитина відповідачкит немає іншого джерела доходів, ніж допомога його бабусі, яка таку допомогу надає добровільно, та допомоги матері, яка відмовляється в даному випадку без рішення суду надавати таку допомогу.

Що стосується розміру аліментів, то дане питання регулюється ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Дана стаття встановлює розмір аліментів, які батьки виплачують на непрацездатних повнолітніх сина, дочку та аліменти, які батьки виплачують у зв`язку із продовженням навчання повнолітніх сина, дочки.

Обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.

У статті 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює.

Однак, розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина ні за яких обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян.

Що стосується даного предмету спору, то в даному випадку це питання врегульовано ст. 201 СК України, де, зокрема, вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189 -192 і 194 -197 цього Кодексу.

Так, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно частини 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, працездатна, хоча і не працевлаштована в силу свого небажання працювати, свідомо ухиляється від утримання сина, не маючи на те відповідних пморальних та правових підстав.

Отже, як зазначалося судом вище, згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв 'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також, самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно, ст. 199 СК України встановлює обов`язок відповідача ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, - ОСОБА_3 для завершення навчання, проте, з обов`язковою умовою, - якщо таку змогу мати має.

Крім того, стаття чітко встановлює вік дитини - 23 роки, до якого ОСОБА_2 зобов`язана надавати матеріальну допомогу сину, - ОСОБА_3 у зв`язку із навчанням.

Крім того, для того, щоб мати, відповідач по справі, - ОСОБА_2 надавала зазначену допомогу, потрібна наявність наступних умов:

1. продовження навчання сином ОСОБА_3 після досягнення ним повноліття, - така умова підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище;

2. недосягнення сином, - ОСОБА_3 встановленого законом віку - 23 років, - така умова підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , його паспортом, з якого вбачається, що на час слухання справи ОСОБА_3 не досягнув віку 23 років;

3. потреба сина, - ОСОБА_3 у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, - вказана обставина підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище, з яких вбачається, що дитина сторін окрім, як матеріальна допомога бабусі та матері, - не має.

4. наявність у матері, - ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу.

Щодо такої умови, то така на даний час вона підтверджена в судовому засіданні лише волевиявленням матері, - ОСОБА_2 , - відповідача по справі, - яка в судовому засіданні визнала повністю позов та погодилася сплачувати аліменти в розмірі, які вказані в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 .

Відповідно, суд наголошує на тій обставині, що при відсутності хоча б однієї з вищеперелічених умов аліментне зобов`язання, пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, - не виникає.

Наявність потреби в аліментних виплатах на навчання повинна бути підтверджена, в даному випадку судом встановлено ті факти, що син відповідача, - ОСОБА_3 , хоч і досягнув повноліття, проте, не досягнув 23 річного віку, продовжує навчатися, не має іншого заробітку, ніж підтримка бабусі та матері, відповідно, син відповідача потребує матеріальної допомоги, які відповідач зобов`язана забезпечити в силу обставин, які судом вказані вище.

Обґрунтування виду та розміру аліментів, що підлягають до стягнення.

Розмір аліментів, які можуть стягуватися в випадку навчання дитини, врегульовано ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що:

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно, дана стаття встановлює розмір аліментів, які відповідач, за наявності такої можливості, повинен виплачувати на повнолітнюо доньку.

Як випливає зі змісту вищевказаної статті, обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів, та які були враховані судом при винесення рішення, є:

- стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього сина;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, - відповідача по справі;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.

Відповідно, в ст. 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів:

- у твердій грошовій сумі;

- в частці від заробітку (доходу);

- одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку.

Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатить від різних обставин, які були вище оцінені судом.

Суд зазначає, що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, проте розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку, ні за яких обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно ст. 201. СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189 -192 і 194 -197 цього Кодексу.

Отже, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Крім того, при визначенні розміру аліментів судом було враховано положення пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього на утриманні інших малолітніх дітей, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.

Отже, враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, працездатна, має бажання сплачувати аліменти в розмірі, в якому вимагає позивач ОСОБА_1 , тому суд приходить до висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на свого повнолітнього сина, - ОСОБА_3 на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23 - ти трьох річного віку, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Що ж стосується розміру аліментів, то суд приходить до висновку щодо задоволення позову позивачки ОСОБА_1 , тобто, - стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятьсот) гривень, щомісячно.

Окрім цього, суд наголошує на тій обставині, що відповідач не заперечував проти саме орієнтовно такого розміру аліментів.

Що стосується часу, з якого слід стягувати аліменти, то аліменти слід стягувати з 15.01.2020 року, - з часу подання позовної заяви, з огляду на положення ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 201 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і донькою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 182, 187, 189 - 192, 194 - 197, 199, 200, 201 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Окрім того, суд приходить до висновку щодо допуску до негайного виконання даного судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за адин місяць.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за адин місяць.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позивачка по справі, - ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. слід покласти на відповідача по справі, - ОСОБА_2 , стягнувши їх на користь держави.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ст.ст. 182, 187, 189 - 192, 194 - 197, 199, 200, 201 СК України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення в повному обсязі;

- судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися;

- слід допустити негайне виконання рішення в порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ч. 2 ст. 181, ст.ст. 182, 183, 187, 189 - 192, 194 - 197, 199, 200, 201 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів утримання повнолітньої дитини, - задовольнити.

Щомісячно стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки село Бурти Кагарлицького району Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , який видано 19 червня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки село Краматорськ Цілинського району Курганської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 21 вересня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - а саме, - на сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бурти Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , виданий 01.02.2017 року органом 3231, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_7 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятьсот) гривень, починаючи з дня подання заяви, - з 05.01.2020 року, та до закінчення ОСОБА_8 навчання, але не довше, як до досягненням ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) років, - а саме, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки село Бурти Кагарлицького району Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , який видано 19 червня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.