Справа №333/5974/19
Провадження №2/333/434/2020
13 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлена судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
09.08.2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «МЕГАБАНК» (правонаступником якого з 31.10.2018 року є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МЕГАБАНК») було укладено кредитний договір № 70-713-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами).
Ануїтетні платежі - це рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати Відповідачем та направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці строку дії цього договору за умови виконання зобов`язання відповідачем заборгованість його повністю погашається.
Відповідно до п.п. 2.2., 2.3., 2.4 кредитного договору відповідачу надали кредит у розмірі 25 784,75 грн. на строк до 06.08.2021 року включно, процентна ставка за користування кредитом - 15,00% річних.
Банком було виконане зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується видачею грошових коштів у розмірі 25 784,75 грн., про що свідчить заява на видачу готівки № ТR. 1816475.1962.46 від 09.08.2018 року та виписка з рахунку № НОМЕР_2 за період з 09.08.2018 року по 31.07.2019 року.
Пунктом 2.9 кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця і становить 1 543,80 грн.
Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що цей договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «МЕГАБАНК».
Згідно пункту 3.2.3 кредитного договору відповідач зобов`язався своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтеті платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах.
З 01.09.2018 року відповідачем порушуються строки та умови сплати платежів за кредитом.
Відповідно до п. 4.4. кредитного договору, в разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів. Позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11 цього договору (0,1 % процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагороди відповідач, сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього договору.
З 03.01.2019 року була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1% річних.
Станом на 01.08.2019 року заборгованість за кредитом складає 25 784,75 грн. за період з 09.08.2018 року по 31.07.2019 року.
Згідно з п. 4.3. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»),
В порушення п.п. 1.1., 4.3 кредитного договору, відповідачем не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період з 01.09.2018 року по 31.07.2019 року включно в розмірі 1 346,99 грн., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_3 за період з 09.08.2018 року по 31.07.2019 року.
Пунктом 2.8. кредитного договору передбачено, що за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2.5% від суми кредиту, яка сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.
Додатком №1 до кредитного договору встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 644,62 грн. щомісячно.
В порушення п.п. 1.1., 2.9 кредитного договору, відповідачем не сплачено комісійну винагороду за період з вересня 2018 року по січень 2019 року включно у розмірі 3223,10 грн., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_4 за період з 09.08.2018 року по 31.07.2019 року.
Так як, відповідач порушив умови та строки своєчасного повернення кредитних коштів (ануїтетних платежів та комісійної винагороди), то відповідно до п. 6.3. кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту.
Сума штрафу у розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п. 6.3. кредитного договору становить 11 603,14 грн.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Положеннями ст.ст.610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Статтею 611 ЦК Українивстановлено, що при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № 70-713-850-2-18-Г від 09.08.2018 року позивач АТ «МЕГАБАНК», надав відповідачу ОСОБА_1 кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі.
З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 522, 530, 536, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,76,81,141,280,289 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 13.02.2020 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С. Холод