Провадження № 2/643/5367/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Коцюбинської М.С., представника позивача адвоката Карелова К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Зміївської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Зміївської міської ради Харківської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Л.М. від 21.05.2018 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (далі Квартира), індексний номер 41190909.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.04.2008 між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_2 отримала грошові кошти на поточні потреби у сумі 124000,00 доларів США строком з 25.04.2008 до 25.04.2018 із сплатою за користування кредитом 14% річних. Того ж дня було укладено Іпотечний договір № 05/2008-ИП, за яким іпотекодавці, а саме позивачка, її батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у забезпечення виконання основного зобов`язання передали іпотекодержателю АБ «АвтоЗАЗбанк» належну їм на праві спільної власності Квартиру. Після цього позивачці випадково стало відомо, що до ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором факторингу, укладеним з ПАТ «Банк Кіпру» (правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк»), перейшло право вимоги за кредитним договором, що забезпечене іпотекою. Також позивачці стало відомо, що 16.05.2018 здійснено реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на Квартиру за рішенням державного реєстратора Калініної Л.М. від 21.05.2018, індексний номер 41190909. Оскільки Квартира є предметом іпотеки згідно з Іпотечним договором №05/2008-ИП від 25.04.2008, вбачається, що право власності на Квартиру зареєстровано за іпотекодержателем ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом примусового звернення стягнення на предмет іпотеки без згоди його власника. Державним реєстратором було порушено процедуру державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, тому рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Л.М. підлягає скасуванню. Так, державним реєстратором було порушено процедуру, передбачену Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Крім того, було порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також Державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініна Л.М. порушила порядок здійснення реєстраційних дій, провівши державну реєстрацію права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на Квартиру за відсутності необхідних правових підстав, а саме не пересвідчившись про отримання іпотекодавцями та боржником письмової вимоги про усунення порушень.

Разом із вказаним позовом до суду надійшла заява позивачки про забезпечення позову, в якій вона просить заборонити ТОВ «Кредитні ініціативи» (, вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080) вчиняти певні дії, а саме відчужувати Квартиру, а також вчиняти інші дії, пов`язані із вселенням та вчиненням будь-яких дій, пов`язаних із доступом до Квартири.

В обґрунтування заяви зазначено, що у разі вчинення будь-яких дій, зокрема відчуження Квартири, задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів позивачки, оскільки в разі реалізації Квартири позивачка повинна буде застосовувати додаткові заходи, знову звертаючись до суду з новими позовами.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав заяву та викладені в ній доводи. Пояснив, що до реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , позивачка мала прізвище ОСОБА_7 та укладала договір іпотеки під іменем ОСОБА_8 . На підтвердження вказаних обставин надав суду копію відповідного Свідоцтва про шлюб, згідно якого ОСОБА_8 після реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_9 ».

Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши отримані матеріали, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви з огляду на таке.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України. До них в тому числі відноситься заборона вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18 висловила висновки щодо застосування норм права, згідно яких співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав власника, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Вказаний вид забезпечення позову не впливає на матеріальний стан власника майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Як вбачається з наданої суду копії Іпотечного договору № 05/2008-ИП від 25.04.2008, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (іпотекодавці) передали АБ «АвтоЗАЗбанк» (іпотекодержателю) в іпотеку в тому числі вказану вище Квартиру, що належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності, з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за укладеним останньою кредитним договором № 05/2008, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов`язана повернути іпотекодержателю кредитні кошти в розмірі 124600,00 доларів США в строк до 24.04.2018.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 236069966 від 09.12.2020, власником Квартири на даний час є ТОВ «Кредитні ініціативи», підстава для державної реєстрації вказаний вище іпотечний договір, державний реєстратор ОСОБА_10 , Зміївська міська рада, Харківська обл., попередні власники - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

Таким чином, з доводів заяви про забезпечення позову, позовної заяви та наданих позивачкою документів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу правомірності реєстрації права власності на вказану вище Квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи», та, відповідно, правомірності вибуття Квартири з власності позивачки та інших осіб, які були іпотекодавцями за іпотечним договором.

Згідно чинного законодавства України та висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18, на даній стадії розгляду справи суд позбавлений можливості надавати по суті оцінку доведеності або обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Виходячи із змісту позовних вимог, згідно яких спір виник з приводу правомірності набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на Квартиру, суд вважає доведеним, що можливе відчуження ТОВ «Кредитні ініціативи» Квартири у власність інших осіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення прав або інтересів позивачки в даній цивільній справі в разі задоволення позовних вимог Так, можливе відчуження ТОВ «Кредитні ініціативи» Квартири у власність інших осіб, може призвести до необхідності залучення вказаних осіб до участі в даній справі, зміни предмету позову та способу захисту прав позивачки, які за її доводами порушені, або необхідності звернення до суду з новим позовом в тому числі до нових власників Квартири.

За таких обставин суд приходить до висновку, що накладення заборони відчуження Квартири є необхідним засобом забезпечення позову, який гарантуватиме ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивачки в разі задоволення позову і одночасно не становитиме надмірний тягар для власника Квартири, оскільки Квартира фактично перебуватиме у володінні власника та обмежується лише можливість розпоряджатися нею. Вказаний вид забезпечення позову не впливатиме на матеріальний стан власника Квартири та не призведе до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування.

Оцінюючи вимоги заяви про забезпечення позову в частині накладення судом заборони вчинення інших дій, пов`язаних із вселення до Квартири та вчиненням будь-яких дій, пов`язаних із доступом до Квартири, суд керується таким.

Позивачем не обґрунтовано, яким чином вказані дії, навіть якщо вони вчинятимуться, можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивачки в разі задоволення позовних вимог, які стосуються виключно визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, на підставі якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право власності на Квартиру.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено співмірність вказаних заходів забезпечення позову із заявленими нею позовними вимогами, в зв`язку з чим відмовляє у вжитті вказаних вище видів забезпечення позову.

За таких обставин суд частково задовольняє заяву про забезпечення позову та накладає заборону відчуження спірної Квартири.

Одночасно суд роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права в порядку, визначеному ст. 156, 158 ЦПК України, звернутись до суду з заявою про заміну одного заходу забезпечення позову іншим або з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Зміївської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора задовольнити частково.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_2 та зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», код ЄДРПОУ 35326253.

В іншій частині заяви - відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» право подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Крівцов Д.А.