13.10.2020 Єдиний унікальний номер 205/2310/20
Єдиний унікальний номер № 205/2310/20
Провадження № 2/205/1487/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 березня 2020 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 7/10 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на 7/10 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 , однак не були зареєстровані нею у встановленому законом порядку. Позивач звернувся до приватного нотаріуса ДМНО Лозенко В.В. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Постановою приватного нотаріуса ДМНО Лозенко В.В. від 28 лютого 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та їх державної реєстрації у відповідних органах у встановленому законом порядку.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, натомість його представник - адвокат Куліков Г.І. письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Дніпровської міської ради письмово просила розгляд справи продовжити без її участі, в задоволенні позову відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. письмово просила розглядати справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 22).

Після її смерті відкрилась спадщина на 7/10 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2012 року, яким було визнано недійсним договір купівлі-продажу 7/10 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 29.12.2000 року між ОСОБА_3 та по дорученню від імені ОСОБА_4 , діючого по дорученню від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. в частині покупця ОСОБА_4 і слід вважати його укладеним з ОСОБА_2 з переводом на неї передбачених договором прав та обов`язків покупця (а.с. 6-8). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2012 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2012 року залишено без змін (а.с. 10).

28 лютого 2020 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 96).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. від 28 лютого 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та їх державної реєстрації у відповідних органах у встановленому законом порядку (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2012 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу 7/10 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 29.12.2000 року між ОСОБА_3 та по дорученню від імені ОСОБА_4 , діючого по дорученню від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. в частині покупця ОСОБА_4 і слід вважати його укладеним з ОСОБА_2 з переводом на неї передбачених договором прав та обов`язків покупця, набрало законної сили.

Зазначене рішення суду та норми ЦК України не встановлюють конкретні строки, у межах яких власник зобов`язаний зареєструвати право власності за собою.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту його прав як спадкоємця шляхом визнання за ним права власності на 7/10 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 182, 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 77-81, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Дніпровської міської ради (, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75), третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 12), про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на 7/10 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2020 року.

Суддя Н.В. Басова