Справа № 359/5245/19
Провадження № 2/344/894/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

з участю секретаря Грегулецької Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Бориспільської міської ради, Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що в період з 17/10/2007 по 28/05/2014 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . 28/05/2014 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду м. Бориспіль шлюб між сторонами розірвано та сина залишено з матір`ю. З 2008 року сторони спільно не проживають, позивач з сином проживає спільно з матір`ю, відповідач не цікавиться дитиною, не проявляє щодо дитини батьківського піклування і ухиляється від обов`язків по його вихованню, жодного разу не відвідав сина, не виявив інтересу до нього, не надає матеріальної допомоги. Тому позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 .

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов, проти заочного рішення не заперечила.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Клопотань щодо реалізації прав до суду не направив.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України постановлено здійснити заочний розгляд справи.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.10.2007 року шлюб сторін зареєстровано17/10/2007, актовий запис №687.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.03.2008 батьками ОСОБА_3 зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 шлюб сторін розірвано 28/05/2014, актовий запис №59.

Відповідно до розрахунку із сплати аліментів, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивачки становить 28824,30 грн.

Відповідно до акту обстеження житлових умов проживання позивачки від 05/02/2019 для малолітнього сина виділена окрема кімната, дитина забезпечена усім необхідним.

Ухвалою суду від 18/02/2020 витребувано в Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Бориспільської міської ради подати до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 , батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21/02/2020 представником третьої особи надано письмові пояснення за змістом яких, оскільки відповідач не проживає на території Бориспільської міської ради, що унеможливлює встановлення факту та причин невиконання батьківських обов`язків та в подальшому підготовку відповідного висновку органом опіки і піклування. Також, представником третьої особи направлено клопотання щодо залучення у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради, для надання інформації про причини ухилення громадянина ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, для підготовки висновку, оскільки батько проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

19/05/2020 ухвалою суду залучено Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, який зобов`язано подати до суду письмові пояснення, що містять інформацію про причини ухилення громадянина ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 09/06/2020 повторно зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Бориспільської міської ради подати до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 , батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07/08/2020 органом опіки і піклування Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради надано суду пояснення, за змістом яких повідомлено, що не вдалось зясувати причини ухилення від виконання батьківських обов`язків, оскільки при здійсненні візиту за місцем реєстрації відповідача встановлено, що за вказаною адресою ніхто не проживає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так само відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Органом опіки та піклування за місцем проживання дитини не виконано процесуального обов`язку щодо надання письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

У ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право людини і громадянина на справедливий суд. У цьому аспекті найбільш поширеним порушенням у справах проти України ЄСПЛ встановив порушення права кожного на розгляд судом справи протягом розумного строку.

Відповідно до п.116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (див., серед багатьох інших, п.67 рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

В свою чергу відповідно до ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином висновки органів опіки та піклування підлягають оцінці в сукупності з іншими матеріалами справи та не мають наперед встановленої сили, враховуючи розумність строків розгляду справи та врахування інтересів дитини судовий розгляд проведено на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини, не бере участі у вихованні сина, не відвідує його, не здійснює виховання, навчання дитини.

Так, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, заперечень та письмових пояснень, таким чином відповідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову просити про зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Головуючий суддя Бородовський С.О.