Справа № 140/1015/18
Провадження №4-с/930/1/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Царапори О.П.

за участю секретаря судових засідань Євтодієвої Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Немирів скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колосок», представник скаржника адвокат Руснак Юрій Іванович на дії державного виконавця Головного державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, заінтересована особа ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування скарги скаржник вказав, що заочним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 28.01.2019 року по справі №140/1015/18 задоволено вимоги ОСОБА_1 до СТОВ "Колосок" про звернення стягнення на предмет застави.

На підставі пред`явленого виконавчого листа №2/140/670/19 від 10.09.2019 p., який було видано Немирівським районним судом Вінницької області, головний державний виконавець Хоменко І.В. постановою від 18.09.2019 р. відкрила виконавче провадження №60084616.

Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.09.2019 р. по виконавчому провадженню №60084616 головним державним виконавцем Хоменко І.В. описано заставне майно СТОВ «Колосок» та накладено на нього арешт, відповідальним зберігачем призначено генерального директора СТОВ «Колосок» ОСОБА_2

03.12.2019 р. головний державний виконавець Хоменко І.В. разом з представником стягувача - гр. Стороженко С.С., прибули на територію СТОВ «Колосок» з метою обмежити право користування СТОВ «Колосок» заставним майном. В якості підстави для досягнення даної мети головним державним виконавцем Хоменко І.В. було складено акт державного виконавця від 03.12.2019 р. та вимогу виконавця від 03.12.2019 р. №20224.

СТОВ «Колосок» не погоджується з складеними головним державним виконавцем Хоменко І.В. актом державного виконавця від 03.12.2019 р. та вимогою виконавця від 03.12.2019 р. №20224, та вважає їх складеними з порушенням норм чинного законодавства, а у зв`язку з цим, вважає дії головного державного виконавця Хоменко І.В. пов`язані з складанням акту та вимоги - протиправними, у зв`язку з наступним.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження» передбачено, що Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Пунктом 10 розділу VIII (Порядок звернення стягнення на майно боржника) Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані зокрема: якщо

виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження.

З цього приводу слід зазначити, що головним державним виконавцем Хоменко І.В. у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.09.2019 р. по виконавчому провадженню №60084616 не було встановлено обмежень права користування заставним майном.

Так як встановленого обмеження в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.09.2019 р. не було, станом на дату звернення з цією скаргою в автоматизованій системі виконавчого провадження інформації щодо винесення постанови про обмеження права користування майна немає, та у зв`язку з тим, що 03.12.2019 р. представнику СТОВ «Колосок» не вручалась постанова про обмеження права користування, скаржник дійшов висновку, що вимога виконавця від 03.12.2019 р. №20224 головного державного виконавця Хоменко І.В. є протиправною.

Частиною 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Щодо вимоги виконавця від 03.12.2019 р. №20224 скаржник зазначає наступне.

У пункті 12 Розділу І Інструкції передбачений обов`язковий перелік відомостей, які повинні бути зазначені у вимозі виконавця, і там дійсно передбачена наявність наслідків невиконання вимоги виконавця.

Головний державний виконавець Хоменко І.В. в кінці вимоги виконавця чомусь вирішила вказати керівництву СТОВ «Колосок» про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили (ст. 382 КПК України).

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання рішення без поважних причин, що зобов`язує боржника вчинити певні дії у вигляді штрафу, головний державний виконавець Хоменко І.В. про це не згадала у вимозі виконавця.

Головний державний виконавець Хоменко І.В. не є представником правоохоронних органів та не має повноважень щодо попередження особи про кримінальну відповідальність.

У вимозі виконавця від 03.12.2019 р. №20224 зазначено, що вона була видана з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець встановлюючи обмеження в користуванні майном повинен враховувати властивості майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Головним державним виконавцем Хоменко І.В. не було враховано, що заставне рухоме майно використовується в господарській діяльності СТОВ «Колосок», в даному майні на даний час знаходяться кури і перемістити їх в інше місце неможливо.

Представник скаржника зазначає про те, що СТОВ «Колосок» ніяким чином не перешкоджає виконанню заочного рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 28 січня 2019 року по справі № 140/1015/18, державному виконавцю надається вільний доступ до майна, майно знаходиться в задовільному стані та не вчиняються дії щодо його відчуження або знищення.

Щодо акту державного виконавця від 03.12.2019 р. скаржника зазначає наступне.

Пунктом 8 розділу І (Загальні положення) Інструкції передбачено, що акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Аналізуючи зміст акту державного виконавця від 03.12.2019 р. скаржник дійшов висновку, що він складений з порушенням Інструкції. В Інструкції передбачено:

що у вступній частині акту зазначаються: підстава для складання акту, кількість аркушів на яких складених акт, проте в акті державного виконавця від 03.12.2019 р. дані відомості відсутні;

у констатуючій частині викладаються: мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події проте в акті державного виконавця від 03.12.2019 р. дані відомості відсутні;

у кінці акту (перед підписом) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються), в акті від 03.12.2019 р. дані відомості відсутні.

Оскільки представник скаржника СТОВ «Колосок» вважає, що акт державного виконавця від 03.12.2019 р. було складено з значною кількістю порушень вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, тому звернувся до суду з даною скаргою.

В судове засідання представник скаржник ОСОБА_3 не з`явився, однак, подав до суду письмову заяву про розгляд скарги без його її участі, вимоги скарги підтримав.

Представник Головного державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду двічі повідомлявся завчасно і належним чином.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить відмовити в задоволенні скарги.

Оскільки відповідно до норм ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників не перешкоджає розгляду скарги, суд вважає за можливе провести розгляд скарги без участі осіб, які не з`явилися.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав

При дослідженні доказів було встановлено, що дійсно у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП№60084616 від 24.09.2019 року не було встановлено обмеження права користування майном. Однак згідно аналізу пункту 10 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень не вказано обов`язок виконавця установлювати певні обмеження. Дані обмеження віднесено законодавцем на його розсуд. Однак відповідні обмеження встановлені актом від 03.12.2019 року.

Що стосується вказівки виконавця про кримінальну відповідальність за ст.. 382 КПК України, на яку зі слався представник скаржника, суд приходить до висновку, що згідно чинного законодавства такої норми відповідальність за умисне не виконання рішення суду не передбачено, а згідно вимоги Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області №20224 від 03.12.2019 року містяться дані про відповідальність за ст. 382 КК України на яку було лише посилання у вимозі.

До матеріалів скарги, представником СТОВ «Колосок» не додано будь-яких доказів використання рухомого майна та неможливість їх переміщення в інше місце.

Щодо форми та змісту акту державного виконавця від 03.12.2019 року судом не встановлено суттєвих порушень, які перешкоджали б реалізації прав СТОВ «Колосок» .

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст.ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до норм ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні

права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження» передбачено, що Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

В силу норм ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи вище викладене , суд дійшов висновку, що скарга не обґрунтована та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колосок», представник скаржника адвокат Руснак Юрій Іванович на дії державного виконавця Головного державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, заінтересована особа ОСОБА_1 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Головуючий: О.П.Царапора