Житомирський апеляційний суд
Справа №288/411/19 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Коломієць О.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №288/411/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Рудник М.І. в смт Попільня,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування позову зазначав, що 24 листопада 2017 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ», модель 21051, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому рухався автодорогою Ставище-Попільня, 39 км + 400 м, між смт Корнин та селищем Корнинським, Попільнянського району Житомирської області в напрямку смт Корнин. На зазначеній ділянці дороги, ОСОБА_2 , порушуючи п. 10 та п. 11.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу для руху зустрічного транспорту, де зіткнувся із технічно справним автомобілем марки «ВАЗ», модель 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в напрямку селища Корнинське Попільнянського району Житомирської області та яким керував водій ОСОБА_1 . В результаті протиправних дій ОСОБА_2 та зіткнення транспортних засобів, зазначені автомобілі зазнали механічних пошкоджень, а пасажири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості. Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 червня 2018 року та вироком Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_2 був звільнений судом від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців. Таким чином, протиправними діями ОСОБА_2 , які призвели до вчинення ним 24 листопада 2017 року дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений його власний автомобіль марки «ВАЗ», модель 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 , та спричинені тілесні ушкодження пасажиру його автомобіля - дружині ОСОБА_3 . Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку, який був спричинений йому, як власнику автомобіля марки «ВАЗ», модель 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, що мала місце 24 листопада 2017 року, складає 104 714 грн 85 коп. В результаті ДТП, яка мала місце 24 листопада 2017 року, дружина позивача - ОСОБА_3 , яка перебувала в його автомобілі в якості пасажира, отримала тілесні ушкодження. В результаті проведеного медичного обстеження та лікування дружини, позивач особисто поніс матеріальні витрати на суму 825 грн. Крім того, протиправними діями ОСОБА_2 , йому було спричинено моральну шкоду. Згідно Полісу № АК 0866616, станом на 24 листопада 2017 року цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , перед потерпілими та третіми особами, була застрахована страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» в межах лімітів відповідальності на суму: 200 000 грн за шкоду заподіяну здоров`ю та 100 000 грн за шкоду заподіяну майну потерпілого. Він вживав заходів досудового врегулювання спору зі страховою компанією, однак отримав відмову у виплаті належних йому страхових виплат. Оскільки страхова компанія зобов`язана відшкодувати йому шкоду у межах ліміту страхових виплат, то решта збитків в тому числі і різницю між страховими виплатами та фактичним розміром збитків, повинен відшкодувати йому ОСОБА_2 . Також вважає, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» повинна йому виплатити за прострочення виплати належного йому страхового відшкодування пеню на суму страхового відшкодування у розмірі 91839 грн 85 коп. з 19.03.2019 по 02.10.2019 року. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» матеріальну шкоду в розмірі: 84714 грн 85 коп. шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; 1300 грн витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП; 825 грн витрат на медичне лікування потерпілого; 3000 грн витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 061/18 від 07 лютого 2018 року; 2000 грн витрат на проведення додаткового експертного автотоварознавчого дослідження № 061-1/18 від 10 червня 2019 року; стягнути на його користь з ПрАТ «Страхова група «ТАС» пеню в розмірі 17 341 грн 22 коп. за прострочення виплати належного йому страхового відшкодування; стягнути на його користь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3 360 грн - витрат на евакуацію автомобіля зі штраф майданчику до місця проживання та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 91014 грн 85 коп., а саме: 84714 грн 85 коп. шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; 1300 грн витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП; 3000 грн витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 061/18 від 07 лютого 2018 року; 2000 грн витрат на проведення додаткового експертного автотоварознавчого дослідження № 061-1/18 від 10 червня 2019 року. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на корить ОСОБА_1 пеню в розмірі 17 341 грн 22 коп. за прострочення виплати належного ОСОБА_1 страхового відшкодування. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі: 3 360 грн - витрат на евакуацію автомобіля зі штраф майданчику до місця проживання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь держави судовий збір в розмірі 1083 грн 56 коп. зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп. зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмір 576 грн 30 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова група «ТАС», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС» в повному обсязі. Зокрема вказує, що позивач пропустив річний термін на звернення із заявою про страхове відшкодування і в силу п.37.1.4. ст.37 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» не має права на отримання страхового відшкодуванняя, у зв`язку з чим йому було обгрунтовано відмовлено у виплаті страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_2 не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом на предмет законності та обгрунтованості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 листопада 2017 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ», модель 21051, д.н.з. НОМЕР_3 , рухався автодорогою Ставище - Попільня, 39 км + 400 м, між смт Корнин та селищем Корнинським, Попільнянського району, Житомирської області, правою смугою руху, в напрямку смт Корнин. На даній ділянці дороги, ОСОБА_2 в порушення вимог п.10.1 та п. 11.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу для руху зустрічного транспорту, де зіткнувся із автомобілем марки «ВАЗ», модель «217030», д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в напрямку селища Корнинського, Попільнянського району Житомирської області та яким керував водій ОСОБА_1 .

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 червня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, і призначено Соловей В.В. покарання за частиною 2 статті 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. На підставі статті 75 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років шісти місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Вироком Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 червня 2018 року скасовано в частині призначеного покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_2 призначено покарання за частиною 2 статті 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки. На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки шість місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього відповідно до статті 76 КК України обов`язки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», страховий поліс серії АК 0866616 від 25.12.2016, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 100 000 грн, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн.

Згідно висновку № 061/18 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного судовим експертом ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ», модель 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, що сталася 24.11.2017, становить 104 714 грн 85 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ», модель 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 251047 грн 68 коп.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в окремих випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України) виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Моторного (транспортного) страхового бюро України), узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зроблено висновок, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації, - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Таким чином, для встановлення наявності підстав для відмови у виплаті страхової виплати необхідно з`ясувати, чи подала особа, яка має право отримання страхового відшкодування, у встановлені строки заяву до страховика (або МТСБУ) чи звернулася вона із відповідним позовом до суду.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася 24 листопада 2017 року, з заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до страховика 24 липня 2019 року, а з даним позовом звернувся 15 березня 2019 року, таким чином позивач звернувся з заявою до страховика про виплату страхового відшкодування та з позовом до суду зі спливом річного строку після ДТП, тобто з пропуском строку, встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі № 753/5293/16-ц, строк, зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є присічним і поновленню не підлягає.

Таким чином, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув та дійшов до необгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки, у ПрАТ «Страхова група «ТАС» відсутній обов`язок виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 , а тому і відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» пені в розмірі 17 341 грн 22 коп.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС» підлягає скасуванню, з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенн позовних вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповіднодо ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Частиною 2 ст.264 ЦПК України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виодити за межі позовних вимог.

Як вбачається з уточненої позовної заяви (т.2, а.с.11-13), позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 3 360 грн витрат на евакуацію автомобіля зі штраф-майданчику та 100 000 грн моральної шкоди, а тому питання про стягненя з ОСОБА_2 на користь позивача 84714 грн 85 коп. шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, 1300 грн. витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП; 825 грн витрат на медичне лікування потерпілого, 3000 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 061/18 від 07 лютого 2018 року, 2000 грн витрат на проведення додаткового експертного автотоварознавчого дослідження № 061-1/18 від 10 червня 2019 року, апеляційним судом не вирішується.

Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витратина користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави упорядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому понесені ПрАТ «Страхова група «ТАС» витрати по оплаті апеляційної скарги в сумі 2 881 грн 50 коп. повинні компенсуватися за рахунок держави.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2019 року в частині вимог до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».

В решті рішення суду залишити без змін.

Компенсувати приватному акціонерному товариству «Страхова група «ТАС» судові витрати в сумі 2 881 грн 50 коп. за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 19 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді