Справа № 577/4889/19
Номер провадження 22-ц/816/209/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орлова І.В. (суддя-доповідач),

суддів: Левченко Т.А., Собина О.І.

за участю секретаря

судового засідання: Назарової О.М.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 (боржник)

суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Конотопського міськрайонного

відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Суми) Громико О.В.

заінтересовані особи: ОСОБА_2 (стягувачка)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Сумського апеляційного суду цивільну справу № 577/4889/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області (суддя Буток Т.А.) від 21 листопада 2019 року щодо розгляду скарги на бездіяльність органів державної виконавчої служби, -

в с т а н о в и в :

23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Кириченка Р.Ю. (далі заявник), звернувся зі скаргою в якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби (ДВС) Громико О.В. (далі - державний виконавець) щодо вирішення питання про зняття арешту з належного заявнику нерухомого майна за заявою, яка була надіслана державному виконавцю 08 жовтня 2019 року. Заявник також просив суд зобов`язати державного виконавця задовольнити заяву від 08 жовтня 2019 року і зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 .

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада 2019 року у задоволенні скарги відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Кириченка Р.Ю., посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просив скасувати ухвалу місцевого суду від 21 листопада 2019 року і ухвалити нове судове рішення, яким скаргу боржника на бездіяльність органів державної виконавчої служби задовольнити.

За доводами заявника, суд першої інстанції, фактично підтвердивши обґрунтованість доводів скарги, відмовив у задоволенні заявлених вимог лише у зв`язку з тим, що виконавчі провадження стосовно боржника ОСОБА_1 завершено з передбачених пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» підстав. На думку заявника за таких обставин суд мав визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною і за аналогією закону закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України в частині вимог щодо зобов`язання державного виконавця зняти арешт з нерухомого майна.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник начальника Конотопського відділу ДВС Громико О.В. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, с уд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні Конотопського міськрайонного відділу ДВС перебувало Виконавче провадження № 54667284 з примусового виконання виконавчого листа № 2/577/694/17, виданого 24 липня 2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ОСОБА_2 (стягувачка) аліментів на утримання неповнолітнього сина, а також Виконавче провадження № 54667164 з примусового виконання виконавчого листа № 2/577/693/17, виданого 06 вересня 2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання (а.с. 41 - 42).

23 лютого 2018 року постановою державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 54667284 накладено арешт на все майно боржника - ОСОБА_1 (а.с. 45).

З відповідей на запити державного виконавця встановлено, що рухоме та нерухоме майно за боржником ОСОБА_1 не зареєстроване, відомості про відкриті рахунки та про джерела доходів боржника в Державній фіскальній службі України та Пенсійному фонді України відсутні (а.с. 46 50, 52).

Із платіжних доручень вбачається, що 24 вересня 2019 року та 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було перераховано на рахунок Конотопського міськрайонного відділу ДВС 3820,80 гривень та 3521 гривень відповідно (а.с. 6-7).

08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звертався до Конотопського міськрайонного відділу ДВС із заявою про зняття арешту з належного йому майна. Необхідність прийняття державним виконавцем такого рішення заявник обґрунтовував посиланням на положення пункту 7 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», зазначивши, що іншим способом забезпечення виконання рішення, він вважає наявність двомісячної переплати по аліментним платежам в сумі 3500,00 гривень ( а.с. 33).

15 жовтня 2019 року начальник Конотопського міськрайонного відділу ДВС надавав ОСОБА_1 відповідь, якою відмовив заявнику у знятті арешту з майна з передбачених пунктом 7 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав (а.с. 32, 34).

11 листопада 2019 року заступником начальника відділу Конотопського міськрайонного відділу ДВС Громико О.В було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу у виконавчих провадженнях № 54667284 і № 54667164. Відповідно до вищевказаних постанов припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_1 інші заходи примусового виконання рішення скасовано (а.с. 59 -60).

Суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю висновку місцевого суду про необґрунтованість скарги ОСОБА_1 з огляду на таке.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною 2 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на майно полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (частина 1 статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження).

Питання про зняття арешту з майна, врегульоване положеннями статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до пункту 7 частини 4 зазначеної статті підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті арешт з майна знімається (частина 3 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відмовляючи ОСОБА_1 у знятті арешту, посадова особа органу державної виконавчої служби правильно зазначила, що станом на 15 жовтня 2019 року інший спосіб подальшого забезпечення виконання рішень суду про стягнення із заявника аліментів на утримання дитини та дружини був відсутній. Двомісячна переплата по аліментним платежам у розмірі 3.500,00 гривень (на існування якої посилався заявник) призвела до того, що сама стягувачка - ОСОБА_2 подала державному виконавцю заяви про повернення виконавчих документів і це у подальшому призвело до зняття державним виконавцем 11 листопада 2019 року арешту з майна ОСОБА_1

Відповідно до частини 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Про протиправну бездіяльність державного виконавця щодо вирішення питання про зняття арешту з належного заявнику нерухомого майна за заявою від 08 жовтня 2019 року у справі не доведено. Дії державного виконавця щодо відмови у знятті арешту боржника відповідали закону, були вчинені в межах повноважень державного виконавця і до порушення прав заявника не призвели. Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного трактування заявником норм матеріального і процесуального права, на правильність висновку суду першої інстанції про необґрунтованість доводів скарги не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі. Отже, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складене 17 лютого 2020 року.

Головуючий: І.В.Орлов

Судді Т.В.Левченко

О.І.Собина