Єдиний унікальний номер 333/1912/18
Номер провадження № 2/333/42/20
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді: Стоматова Е.Г., за участю секретаря судового засідання Кабанової К.О., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника третьої особи Нікулькіної А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Берегиня 12/16» (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 12) про визнання права власності на ѕ частини квартири в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2018 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на ѕ частини квартири в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 .. За життя ОСОБА_4 був членом ЖБК «Комунальник-4», проживав разом із дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_3 у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

10.11.2016 року юридичну особу ЖБК «Комунальник-4» було припинено. Правонаступником ЖБК «Комунальник-4» є ОСББ «Берегиня 12/16». ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за рахунок спільних коштів їх сім`ї виплачували пайовий внесок за вказану квартиру, який в підсумку було виплачено подружжям ОСОБА_6 у повному обсязі. З часу повної виплати пайового внеску за квартиру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули право спільної сумісної власності на вказану квартиру. Частки співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зазначеній квартирі вважаються рівними. 04.04.2015 року внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли в порядку, встановленому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, такі особи: ОСОБА_4 - чоловік ОСОБА_5 та спадкоємець за законом першої черги, ОСОБА_3 - син ОСОБА_5 та спадкоємець за законом першої черги. Таким чином, після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_4 стало належати ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 стала належати 1/4 частина цієї квартири. 26.05.2017 року внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна належить ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 06.12.2014 року, яким заповів позивачу все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право. Після смерті ОСОБА_4 позивач прийняла спадщину, а саме подала приватному нотаріусу Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Ракітянській Н.А. відповідну заяву про прийняття спадщини. 14.03.2018 року приватний нотаріус Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Ракітянська Н.А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_4 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на цю квартиру. Правовстановлюючий документ на квартиру відсутній у зв`язку з тим, що за життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не оформили своє право власності на зазначену квартиру і не отримали відповідний правовстановлюючий документ на вказану квартиру.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. (а.с. 66).

Окрім того, судом були витребувані належним чином звірена спадкова справа відносно ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 129-229), належним чином завірений витяг (інформаційна довідка) зі спадкового реєстру про внесення реєстраційного запису (реєстрацію спадкової справи) про смерть відносно ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 73-95, 103-104), належним чином завірена спадкова справа відносно ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.105-128).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 333/5477/18 (провадження № 2/333/2717/18) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Берегиня 12/16», Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом (том 2 а.с. 29).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 року провадження по справі відновлено та призначено до розгляду у підготовчому засіданні (том 2 а.с. 37-38).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 2 а.с.49)

У судовому засіданні позивача та представник позивача доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав, заперечував в повному обсязі.

У судовому засіданні представник третьої особи Нікулькіна А.А. вирішення питання поклала на розсуд суду.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 2593, що міститься в матеріалах справи (том 1 а.с. 9).

Після смерті останньої відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є її чоловік ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та її син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (то.м 1 а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Приморським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 139, що міститься в матеріалах справи (том 1 а.с. 7).

Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його діти ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , яка змінила прізвище, після укладення шлюбу на « ОСОБА_9 » що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (то.м 1 а.с. 10).

02.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Ракітянської Н.А. із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_4 (том 1 а.с. 131).

Постановою приватного нотаріусу Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Ракітянської Н.А. від 14.03.2018 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_4 на частку квартири АДРЕСА_4 у зв`язку з тим, що спадкоємцем ОСОБА_1 не надано документів підтверджуючих право власності спадкодавця на державну реєстрацію нерухомого майна частки квартири АДРЕСА_4 , також не надано аналогічних документів на зазначену вище квартиру, щодо належності її його померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини ОСОБА_5 , спадкоємцем якої був ОСОБА_4 . Згідно поданої заяви, вона не може їх надати через їх відсутність. (том 1 а.с. 25).

Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постанова нотаріуса про відмову видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на частку, що належала спадкодавцю у спільній сумісній власності, якою завершена процедура нотаріального розгляду заяви про це, перешкоджає позивачу захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на успадковану частку у спадщині після смерті матері,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно.

13 вересня 1967 року ОСОБА_4 , та ОСОБА_10 уклали шлюб, актовий запису № 1021, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині ОСОБА_6 , про що надано копію свідоцтва про одруження.

Відповідно до довідки № 01 від 25.11.2017 року ОСББ «Берегиня 12/16» (правонаступник ЖБК «Комунальник-4»), що договір про будівництво квартири АДРЕСА_4 було укладено з ОСОБА_5 , і саме платником пайових внесків була ОСОБА_5 Пайовий внесок у сумі 3928 крб. 68 коп. було повністю сплачено у повному обсязі згідно квитанції № 5 від 31 серпня 1984 року.

03 грудня 1984 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів було видано ордер № 623 серія А-ІХ ЖСК виданий ОСОБА_4 , склад сім`ї з 3-х осіб (дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_3 ) на право вселення у квартиру АДРЕСА_4 .

Судом з матеріалів справи з`ясовано, що шлюбний договір ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не укладався, доказів про домовленість між ними щодо іншого розміру їх часток у спільній сумісній власності не надано.

З наведеного суд встановив, що за відсутності спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про розмір їх часток, домовленості між ними щодо іншого розміру їх часток, частки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спільній сумісній власності на квартиру, яка була набута ними у власність в період зареєстрованого шлюбу та є предметом цього спору, є рівними,по Ѕ частині у кожного.

Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства ,а згідно ст.1220 ЦК України встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини.

Як передбачено ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217,1223 ЦК України,спадкування здійснюється за законом або заповітом,право на спадкування мають особи,які визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту,визнання його недійсним,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу.

Як передбачено ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Берегиня 12/16», Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності у порядку спадкування за законом на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набрало законної сили 05 листопада 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_11 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцями, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 25.08.2018 № 01-70/3/2680 (а.с. 101), свідоцтво про право на спадщину не отримав.

02.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Ракітянської Н.А. із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_4 , а отже прийняла спадщину, проте, у видачі свідоцтво про право на спадщину їй відмовлено.

За життя ОСОБА_4 склав нотаріально посвідчений заповіт від 06.12.2014 року, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось та яке буде належати їй на день смерті заповів ОСОБА_1 (том 1 а.с. 178).

Згідност.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Таким чином, до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшли 3/4 частки у праві власності на кв. АДРЕСА_4 .

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

В силу п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 р. «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»: «… пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах».

Відповідно до ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку».

В силу ч. 1 ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними».

Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного суду України від 30травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна» визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи, що позивачі за первісним та зустрічним позовом не мають можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати понесені нею за правничу допомогу в розмірі 10600 грн.

Частиною 1 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 цієї норми, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, відповідно до ст.137, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 10600 грн. що підтверджено: копією ордера на надання правової допомоги; актом прийому-передачі наданих послуг від 12.02.2020 року; квитанцією б/н від 12.02.2020 року на суму 10600 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1216-1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Берегиня 12/16» про визнання права власності на ѕ частини квартири в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 10600 гривень 00 копійок (десять тисяч шістсот гривень нуль-нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов