Справа № 645/512/20
Провадження № 2/645/833/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 листопада 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань - Гурської С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Московському районі м. Харкова Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В с т а н о в и в :

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , якою просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що на даний час позивач ОСОБА_1 перебуває у другому шлюбі у зв`язку з чим змінила прізвище. Позивач має неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від попереднього шлюбу з ОСОБА_2 , копія свідоцтва. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не складалося. Вона подала позов до суду про розірвання шлюбу з Відповідачем, після чого 12.04.2012 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова.

На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.05.2012 року у справі № 2-6207/11, з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від всіх видів заробітку.

На сьогоднішній день заборгованість Відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини, становить 100 938,04 грн.. За весь цей час Відповідач ніякої матеріальної і допомоги на утримання дитини ОСОБА_3 не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки, тощо.

Крім того, позивач зазначила, що Відповідач 16.02.2012 звертався особисто з позовною заявою до Позивача про виключення його з запису, як про батька ОСОБА_3 , що фактично є відмовою від батьківства (позбавлення батьківських прав) до Московського районного суду м. Харкова. Справа розглядалась майже два роки, але Відповідач не сплатив судову експертизу у даній справі на тест ДНК, і потім ухвалою від 04.07.2014 року Московського районного суду м. Харкова у справі № 2027/2658/2012 було позовну заяву Відповідача залишено без розгляду. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому позивач просить позбавити його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі і прийняття справи до розгляду від 04.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

20.08.2020 року Департаментом служб у справах дітей надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.09.2020 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов.

За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала позивач ОСОБА_1 ..

Представник третьої особи, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, надав заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту служб, при винесенні рішення просить врахувати інтереси малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, Департаментом служб у справах дітей надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 30.10.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2232.

12.04.2012 рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб розірвано. Рішення набрало законної сили.

Сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 10.03.2011 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 317).

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, загальною площею, 30,5 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.01.2014 року, згідно з якого Позивач мала у власності 1/2 частину вищезазначеної квартири, а також договором про визначення ідеальних часток від 13.01.2014 року.

На підставі договору дарування від 13.01.2014 позивач є власником Ѕ частини вищезазначеної квартири, тобто, ОСОБА_1 є єдиним власником квартири де вона зареєстрована зі своєю донькою, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад осіб), сформованої 05.11.2019, вбачається, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що через відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання неповнолітнього сина позивач була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.05.2012 стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.10.02011 до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду з боку відповідача не виконується. З розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18.11.2019 № 56261, вбачається, що в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 41345720 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/2027/1144/2012 від 01.06.2012, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходів від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.10.2011 до досягнення дитиною повноліття. Борг по аліментам станом на 01.11.2019 становить 100938 грн. 04 коп.

З довідки Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала аліменти за період з листопада 2018.

Як вбачається з інформаційного листа Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №122 Харківської міської ради Харківської області від 18.11.2019 №900, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно навчається в Харківській ЗОШ І-ІІІ ступенів №122 ХМР Харківської області, та за період навчання Учениці ОСОБА_3 , її батько ОСОБА_2 не цікавився навчальними досягненнями доньки, не зустрічався та не телефонував класному керівникові, не відвідував батьківські збори та шкільні свята. Мати учениці ОСОБА_1 відвідує батьківські збори та шкільні свята, приводить доньку до школи, спілкується з класним керівником.

Зі змісту характеристики на ученицю 3-В класу Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №122 ХМР Харківської області ОСОБА_3 вбачається, що дівчинка за період навчання проявила себе як учениця з середнім рівнем знань, має дружні стосунки з однокласниками, , охайно одягнена, має все необхідне для навчання. Мати відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником, прислухається до порад вчителя. На внутрішньому обліку учениця не перебувала, правопорушень не скоювала.

З довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 13» Харківської міської ради № 1125 від 27.12.2019 вбачається, що згідно доповідної записки лікаря-педіатра, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, перебуває на обліку в даному закладі з народження. Мати дитини, ОСОБА_1 бере активну участь в лікуванні своєї дитини, приводить дитину в поліклініку у разі хвороби, профогляди, щеплення.

Як вбачається з характеристики позивача ОСОБА_1 працювала на Комплексі біологічної очистки «Безлюдівський» з 15.04.2008 по 22.03.2017. За час роботи на підприємстві зарекомендувала себе дисциплінованим , відповідальним робітником. Дисциплінарних стягнень не мала, претензій з боку керівництва до її роботи не було.

Відповідно до висновку від 12.08.2020 року № 418 Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Положеннями ст. 153 СК України закріплено право батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст. 157 СК України.

Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

Передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, серед яких визначено втрату батька особистих немайнові прав щодо дитини та звільнення від обов`язків щодо її виховання, ст. 166 СК України.

Положеннями ст.71 СК України передбачено врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (Принцип 5).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991року, проголошено наступне:

1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

А. Загальні принципи.

В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.

1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідача законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.

Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини, і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачу, як батьку неповнолітньої дитини в провину ставиться тривале та тотальне ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Повертаючись до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи, поясненнями позивача та свідків підтверджується, що відповідач свідомо не займається вихованням сина, матеріальної допомоги не надає, його розвитком та досягненнями не цікавиться, жодним чином участі у розвитку дитини не приймає. Більш того, відповідач не відвідує дочку, не бачиться з нею. Таке ставлення відповідача до категоричного нехтування батьківськими обов`язками триває багато років.

В судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи знайшло підтвердження, що відповідач не цікавиться психічним і фізичним здоров`ям дитини.

Наведене в своїй сукупності, на думку, суду може свідчити про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків.

При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідач жодного разу не звернувся до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні дочки та щодо усунення перешкод у спілкуванні з дочкою з боку позивача, так як і не надав доказів, які б підтверджували факт його звернення до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки.

При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ним своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, відповідач та його дочка зареєстровані та проживають за різними адресами, що свідчить про те, що в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки він не проживає з ним протягом тривалого часу, так само даний захід не позбавить відповідача можливості побачення із своєю дитиною.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між відповідачем та дитиною.

Також, судом було достеменно встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 забезпечена належними та задовільними матеріально-побутовими умовами проживання.

Суд, також, враховує, що в ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що позивач є гарною матір`ю, про що свідчить доглянутість та забезпеченість дитини необхідними побутовими предметами, її доброзичливе та уважне ставлення до своєї дитини, довірливі відносини з ними, належне піклування про дочку та приділення з її боку уваги її здоров`ю, розвитку і вихованню.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169).

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

В даному випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для забезпечення першочергової уваги інтересам дитини.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини, а тому викладені у прохальній частині позовної заяви вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, тому, враховуючи те, що спір щодо позбавлення відповідача батьківських прав виник внаслідок його неправильних дій, що виявилися в ухиленні його від виконання своїх батьківських обов`язків, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору слід повністю покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-81, 256, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Московському районі м. Харкова Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ;

Представник позивача - Калінчук Андрій Олександрович , діє на підставі договору про надання правової допомоги від 29.10.2019, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю №5179 та ордеру;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Третя особа - Служба у справах дітей по Московському районі м. Харкова Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, юридична адреса: 61112 м. Харків, вул.. Руслана Плоходька, 3, пов. 1.

Повний текст рішення складено 12.11.2020.

Головуючий суддя --