Справа № 587/23/19
ЗАОЧНЕ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Мрія-СК» про визнання додаткової угоди недійсною,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в особі свого представника звернулася до суду з зазначеним позовом, зазначаючи, що у 2007 році між нею та відповідачем був укладений договір оренди землі, відповідно до якого вона надала у строкове платне користування відповідачу належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 1,08 га для ведення особистого селянського господарства на території Токарівської сільської ради Сумського району, строком на 10 років. В зв`язку з закінченням строку дії договору у 2017 році, вона мала намір у 2018 році самостійно обробляти вказану земельну ділянку, однак, звернувшись до реєстратора речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, дізналася про поновлення договору оренди землі за ФГ «Мрія-СК», ще на 10 років. Посилаючись на ці обставини, позивач просила визнати недійсною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у письмовому відзиві на позов зазначив, що позовні вимоги не визнає, з ОСОБА_1 додаткова угода не укладалася, просив закрити провадження у справі, слухати справу без участі їх представника.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1.08 га на території Токарівської сільської ради Сумського району Сумської області, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ № 701531 (а.с.8).

У 2007 році між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_1 надала, а ФГ «Мрія-СК» прийняло в строкове платне користування вказану земельну ділянку строком на 10 років.

Строк дії даного договору закінчився у 2017 році, тому позивач ОСОБА_1 у 2018 році мала намір самостійно обробляти належну їй земельну ділянку.

При зверненні до реєстратора речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що право оренди її земельної ділянки поновлено з ФГ «Мрія-СК» ще 10 років, згідно Додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Крім того, вона дізналася, що земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :04:001:0246, а уточнена площа її ділянки складає 1,0779 га, що вбачається з Відомостей про земельну ділянку (а.с.9).

Разом з тим, було з`ясовано, що ОСОБА_1 оспорюваний договір не підписувала.

Суд вважає, що укладена між ОСОБА_1 та ФГ «Мрія-СК» додаткова угода про поновлення договору оренди землі не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи відсутність підпису позивача в оскаржуваній додатковій угоді, можна зробити висновок про недосягнення сторонами при укладенні цієї додаткової угоди згоди щодо всіх істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», які є обов`язковими для цього виду договорів.

Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є:

-об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

-строк дії договору оренди;

-орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Враховуючи відсутність підпису позивачки, обставини справи, можна зробити висновок, що під час укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі текст угоди було підписано від імені позивачки сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору недійсним.

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року по справі була призначена судово-почеркознавча експертиза, яка була доручена експертам Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, однак, вона не була проведена в зв`язку з ненаданням оригіналу договору оренди землі б/н від 01.12.2017 року на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0246, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Мрія-СК», що підтверджується повідомленням про неможливість надання висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи № 1521/1522 від 27.11.2019 року (а.с.102, 103).

У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, укладену між ОСОБА_1 та ФГ «Мрія-СК» слід визнати недійсною з тих підстав, що оспорювана додаткова угода про поновлення договору оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки жодних додаткових угод позивач з ФГ «Мрія-СК не укладала та не підписувала.

Таким чином, укладенням додаткової угоди про поновлення договору оренди землі між ОСОБА_1 та ФГ «Мрія-СК» були суттєво порушені права ОСОБА_1 , які підлягають судовому захисту шляхом визнання недійсною додаткової угоди про поновлення договору оренди, укладеного між ФГ «Мрія-СК» та ОСОБА_1 ..

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 203, 207, 215 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати недійсною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, укладену між Фермерським господарством «Мрія-СК» та ОСОБА_1 щодо належної їй на праві приватної власності земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,08 га на території Токарівської сільської ради Сумського району Сумської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко