Справа № 583/5131/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алексєєнко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

09.12.2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 від його дружини ОСОБА_2 вона дізналася, що при житті ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М., за яким усе своє майно заповів їй та її чоловікові ОСОБА_3 в рівних частинах. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на пропуск шестимісячного строку для подання відповідної заяви.

Позивачка посилається на те, що не знала про існування заповіту і це, на її переконання, є поважною причиною пропуску такого строку, тому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 тривалістю два місяці.

Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи.

11.12.2019 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.01.2020 року.

20.01.2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по вказаній справі, справу призначено до розгляду на 17.02.2020 року.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивачки надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та участі позивачки, позов підтримує.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підтвердила те, що 19.11.2019 року вона повідомила ОСОБА_1 про заповіт її чоловіка на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вона не бажає оформляти на себе будь-яке майно після смерті ОСОБА_4 , просить справу розглядати без її участі (а. с. 43).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, просить задовольнити позов, так як не претендує на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 (а. с. 40).

За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 02.10.2015 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. посвідчено заповіт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за яким заповідач на випадок своєї смерті усе своє майно заповів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кожному у рівних долях (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16.05.2019 року Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і мешкав за адресою: АДРЕСА_1 заведена спадкова справа №143/2019 за заявою на видачу витягів зі спадкового реєстру, яка була подана 26.11.2019 року ОСОБА_1 (а. с. 31, 34-36).

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. 26.11.2019 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом) у зв`язку з пропуском терміну (а.с.16).

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року № 565/1145/17.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно доч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами частини першої вказаної правової норми, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачка ОСОБА_1 доводить, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки їй не було відомо про те, що на неї було складено заповіт, а тому вона не встигла подати заяву про прийняття спадщини, про що зазначено в позові та зазначає відповідачка ОСОБА_2 у своїй заяві, а саме що 19.11.2019 року вона повідомила позивачці, що на її користь складено заповіт (а. с. 43).

Згідно з ч.3 ст.1271 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Висновок суду.

Таким чином, наведені вище обставини дають суду підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 була дійсно необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_4 була заведена, але при зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом) у зв`язку з тим, що вона не подала заяву вчасно на прийняття спадщини.Суд також бере до уваги, що між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини пройшов незначний проміжок часу.

Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили, як достатнього для вчинення зазначеної дії.

Питання щодо судових витрат підлягає вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,5,10-13, 76-81, 141, 206, 247, 258,259, 264, 265, 273, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) додатковий строк два місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 17 лютого 2020 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко