Провадження № 2/263/486/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 лютого 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення сплаченої за товар грошової суми, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 17 вересня 2019 року надійшов указаний позов, в якому ОСОБА_1 просив суд: розірвати договір купівлі-продажу квадрокоптера «Aosenma CG035 FPV Version», укладений 15 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ); стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість квадрокоптера «Aosenma CG035 FPV Version» у розмірі 8 190 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1 000 грн. витрат за складання позовної заяви.

Вимоги позову мотивовані тим, що 15 жовтня 2018 року в Інтернет магазині https://horoshiy.com.ua/ позивач придбав товар - квадрокоптер «Aosenma CG035 FPV Version» у кількості 1 шт. за ціною 8 190 грн. на загальну суму 8 190 грн. Продавцем виступав ФОП ОСОБА_2 Придбання та оплата товару підтверджується товарним чеком від 15 жовтня 2018 року б/н, виданим та засвідченим печаткою відповідача. При перевірці отриманого товару ОСОБА_1 виявив важливий недолік товару, який перешкоджав використанню товару за цільовим призначенням, а саме: неякісне виведення зображення з камери товару на екран, підтвердженням чого наявний фотознімок. Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 08 листопадам 2018 року повернув товар відповідачу для безоплатного усунення недоліків товару у розумний строк. Повернення товару відповідачу підтверджується експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» від 08 листопада 2018 року № 1961. Деякий час ОСОБА_1 очікував відомостей від відповідача про усунення недоліків товару та повернення його позивачу, однак такої інформації не надходило. Позивач намагався отримати інформацію від відповідача самостійно, однак він почав уникати переговорів та з часом взагалі почав ігнорувати дзвінки позивача. Враховуючи те, що протягом розумного строку недоліки товару не усунуті, а товар не був повернутий позивачу у стані, придатному для використання за цільовим призначенням, позивач вважає, що недолік є істотним у розумінні ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Наявність у товару істотного недоліку, який унеможливлює використання товару за цільовим призначенням, а також навмисні дії відповідача щодо уникнення спілкування з позивачем з приводу продажу йому неякісного товару, призвели до необхідності вимагати від відповідача розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу надіслана претензія б/н від 21 березня 2019 року, станом на 03 червня 2019 року відповідач на претензію не відповів, товар у справному стані або ж грошові кошти не повернув. Такі дії відповідача свідчать про небажання виконувати прийнятті на себе зобов`язання, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Придбання неякісного товару та відмова відповідача від усунення його недоліків, а згодом і від повернення коштів завдали сім`ї позивача моральних страждань, що виразилося у втраті авторитету позивача та репутацію в очах дружини, постійному напруженні та роздратованості. При цьому відсутність товару позбавляє позивача можливості на подорож, оскільки без відео та фото така подорож позбавляється сенсу. Посилаючись на указані обставини, положення ст. ст. 1, 8, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 651 ЦК України, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач своїм правом не скористався та відзив на позов до суду не направив.

Процесуальні дії суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право та строки подати відзив на позов, письмові заперечення, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач не скористався своїм правом, відзив на позов на адресу суду не направив, а також повторно до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є розірвання договору купівлі-продажу квадрокоптера «Aosenma CG035 FPV Version» у зв`язку із порушенням прав ОСОБА_1 як споживача, стягнення вартості товару неналежної якості та відшкодування моральної шкоди.

Обставини справи.

Судом установлено, що відповідно до товарного чеку від 15 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_2 квадрокоптер «Aosenma CG035 FPV Version» за ціною 8 190 грн.

Відповідно до роздруківки електронної переписки пошти Gmail.com, 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 на електронну адресу Інтернет-магазину написав електронного листа, в якому вказував, що «придбавав квадрокоптер у даному магазині (замовлення № 2743), однак камеру показує дуже погано, на лінзі наявна пилюка з внутрішньої сторони, фото з прикріпленням. Порушено питання «що можна з цим зробити?» Віталій телефон ».

Згідно з експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» від 08 листопада 2018 року № 1961, цього дня ОСОБА_1 відправив ОСОБА_2 посилку із описом - Іграшки, оголошеною вартістю 4 000 грн.

21 березня 2019 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 , претензію про виконання зобов`язання продавця товару на суму 8 190 грн.

Оцінка доказів.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене, досліджуючи представлені суду докази, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а саме, що позивачем придбаний квадрокоптер «Aosenma CG035 FPV Version» у ФОП ОСОБА_2 , який у подальшому повернутий продавцю через ТОВ «Нова пошта» та відповідно не повернуто покупцю ані коштів, ані товару.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору, який виник із правовідносин щодо захисту прав споживача.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Договір купівлі-продажу є консенсуальним. Він є відплатним та двостороннім (взаємним). При цьому він має чітко виражену мету, зміст якої полягає у відчуженні майна (товару) від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Отже, договір купівлі-продажу опосередковує процес динаміки (переходу) майна (товару) від однієї сторони до іншої. Продавцем за договором купівлі-продажу може бути будь-який учасник цивільних відносин, який відчужує майно, що знаходиться у його власності.

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічний договір - це договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети (частини перша, друга статті 673 ЦК України ).

У той же час, за змістом статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності.

Договір роздрібної купівлі-продажу вважається укладеним з моменту видачі продавцем покупцю товарного чи фіскального чека або надання іншого документа, що підтверджує оплату товару. Фіскальний і товарний чек - письмові документи, що підтверджують факт укладення договору і його умови (предмет і ціну).

Сторонами у договорі роздрібної купівлі-продажу виступають, з одного боку, продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, а з другого - покупець - фізична чи юридична особа, що набуває у власність товар.

Отже, у випадках роздрібної купівлі-продажу продавцем повинен бути не просто учасник цивільних відносин, а саме такий учасник, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів.

Положеннями статті 704 ЦК України передбачено, якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.

Згідно з п. 18 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 листопада 2007 року за № 1257/14524 (далі - Правила), розрахунки за продані товари та надані послуги можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з товаром споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт купівлі товару та/або надання послуги.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

При цьому, п. 3.2. Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614, встановлено, що товарний чек повинен містити, зокрема: назву господарської одиниці, адресу господарської одиниці, для СГ, що не є платниками ПДВ, - ідентифікаційний код за ЄДРПОУ або ідентифікаційний номер з ДРФО; якщо кількість придбаного товару не дорівнює одиниці виміру - то кількість, вартість придбаного товару, вартість одиниці виміру товару, найменування товару, загальну вартість придбаних товарів у межах чека, порядковий номер чека, дату.

Наданий позивачем товарний чек від 15 жовтня 2018 року містить усі реквізити, які надають можливість суду встановити наявність між сторонами відносин договору купівлі-продажу або ж поставки товару, оскільки він містить істотні умови, такі як визначення самого товару, його кількість, вартість одиниці товару та його загальну вартість.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У статті 1 цього Закону зазначено, що продавцем є суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

У справі судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 з 12 січня 2005 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, № запису НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , код КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 47.19 інші види торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час замовлення або використання продукції мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків товару споживач має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

А у разі виявлення істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, споживач має право вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміну товару на такий же товар або на аналогічний.

Продавець, виробник зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

У розумінні цього Закону істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

У частині 3 статті 8 цього Закону визначено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. ч. 5, 6, 7 ст. 8 цього Закону продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті.

При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Відповідно до абз. 2 частини четвертої статті 17 Закону у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Тобто, відповідно до цієї статті обов`язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця.

У справі судом установлено, що після виявлення недоліку товару, позивач виконав вимоги ст. 8 цього Закону та повідомив продавця товару про його недоліки, у подальшому, у межах гарантійних строків, відправив товар продавцю для проведення відповідної діагностики, за необхідності - експертизи, однак відповідач суду не представив доказів, що ним проведено експертизу товару, що такий придатний для використання та товар повернутий покупцеві у належному стані.

Навпаки відповідач, отримавши квадрокоптер від позивача, не повернув його ОСОБА_1 , як і не повернув грошових коштів, що дає підстави для висновку про істотність недоліку товару та право позивача на повернення грошових коштів, сплачених за придбання товару- квадрокоптера «Aosenma CG035 FPV Version».

У частині чотирнадцять статті 8 цього Закону визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За наведених обставин, враховуючи поведінку відповідача, який отримав від ОСОБА_1 квадрокоптер, його не повернув, експертизу товару не провів, кошти за сплачений товар також не повернув, суд приходить до висновку про очевидні порушення зі сторони відповідача вимог ст. 8 Закону України «Про захист прав споживача» та наявність підстав для розірвання укладеного між сторонами договору купівлі-продажу квадрокоптеру «Aosenma CG035 FPV Version», укладеного 15 жовтня 2018 року, та наявності підстав для стягнення з продавця товару його вартості у розмірі 8 190 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно пункту 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Статтями 5, 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції», передбачено, що продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема, пов`язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію. Потерпілий повинен довести наявність шкоди, наявність дефекту в продукції, наявність причино-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою.

Відповідно до статті 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили чим саме підтверджується наявність дефекту товару, який не відповідає рівню безпеки у розумінні частини 5 зазначеного Закону, не доведено позивачем як потерпілим наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою, заподіяної цим дефектом позивачу, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Аргументи позивача на те, що придбання неякісного товару та відмова відповідача від усунення його недоліків, а згодом і від повернення коштів завдали сім`ї позивача моральних страждань, що виразилося у втраті авторитету позивача та репутацію в очах дружини, постійному напруженні та роздратованості, а також, що відсутність товару позбавляє позивача можливості на подорож, оскільки без відео та фото така подорож позбавляється сенсу, у розумінні наведених норм матеріального права не є підставою для відшкодування моральної шкоди у цьому випадку.

Крім того, згідно з вимогами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Укладений між сторонами договір не передбачав відшкодування моральної шкоди у разі продажу товару неналежної якості.

Суд зазначає, що реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Зважаючи на наведене, суд під час розгляду справи вжив усіх необхідних заходів для виконання завдань цивільного судочинства, визначених у статті 2 ЦПК України, забезпечивши сторонам змагальний процес, та відповідно кожна сторона розпорядилася своїм правом на власний розсуд як у спосіб представлення доказів, так і ігнорування судового процесу, і у цьому випадку саме сторона яка проігнорувала судовий процес несе ризики настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням нею процесуальних дій .

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За змістом ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Отже, при подачі позову ОСОБА_1 заявлено одну вимогу немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру, він у силу наведеного закону був звільнений від сплати судового збору за вимогами про захист його прав як споживача.

Оскільки за двома вимогами, які за своїм змістом є вимогами як майнового, так і немайнового характеру, позивач звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до положень ч. 9 ст. 10, ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1 536 грн. 80 коп.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Позивачем до матеріалів справи долучена квитанція Маріупольської міської колегії адвокатів до прибуткового касового ордеру від 06 червня 2019 року, відповідно до якої ним сплачено 1 000 грн. за складення позовної заяви.

Беручи до уваги надані позивачем до суду докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, яка полягає у сплаті коштів за складання позовної заяви, суд, враховуючи такі обставини як час, об`єктивно необхідний для підготовки позовної заяви, інших процесуальних документів, поданих до суду першої інстанції, виходить з того, що розмір витрат на оплату правничої допомоги, заявлений до стягнення, який є співмірним із складністю справи та обсягом фактично виконаних робіт (наданих послуг) підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 611, 633, 651, 655, 698, 704, 711, 1167ЦК України, ст. ст. 1, 4, 8, 17 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 141, 263-265, 280 - 283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення сплаченої за товар грошової суми, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Розірвати договір-купівлі продажу квадрокоптера «Aosenma CG035 FPV Version», укладений 15 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 .

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість квадрокоптера «Aosenma CG035 FPV Version» у розмірі 8 190 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 536 грн. 80 коп.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 17 лютого 2020 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 , засоби зв`язку - НОМЕР_9;

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , № запису про проведення державної реєстрації 000365, адреса: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку - НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8.

Суддя О.М. Музика