Справа № 149/2571/19
Провадження № 22-ц/801/217/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 рокуСправа № 149/2571/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення ( виклику ) учасників цивільну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до

ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в поряд-

ку регресу ( суброгації ),

за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» Дмітрієва Руслана Ігоровича на заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18 листопада 2019 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Хмільник Вінницької області за голову-вання судді Войнаревича М. Г.,

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» ( далі - ПрАТ «СГ «ТАС» ) звернулося у Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу ( суброгації ). Позов мотивований наступним. 19 січня 2016 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, автомобіля марки «КІА», реєстраційний но-мер НОМЕР_3 . 10 жовтня 2016 року в м. Хмільнику, по вул. 1-го Травня відбу-лася дорожньо-транспортна пригода за участі вказаного автомобіля та автомо-біля марки «ВАЗ 2104» з причіпом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуван-ням водія, відповідача у справі ОСОБА_1 Постановою Хмільницького міськ-районного суду Вінницької області від 16 листопада 2016 року в адміністратив-ній справі № 149/2628/16-п ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відпові-дальності за статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стяг-нення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів грома-дян, що становить 340,00 гривень, на користь держави - 275,60 гривень судово-го збору. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахований транспортний засіб ОСОБА_2 був пошкоджений. За зверненням ОСОБА_2 визначений розрахунком страхового відшкодування розмір майнового збитку в сумі 22 377,00 гривень був виплачений їй як власнику транспортного засобу марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3 . ПрАТ «СГ «ТАС» просила суд у порядку регресу ( суброгації ) стягнути на свою користь з ОСОБА_1 22 377,00 гривень у відшкодування завданої майнової шкоди та 1 921,00 гривню сплаченого судового збору під час подання в суд позовної заяви.

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18 листопада 2019 року у задоволенні позову ПрАТ «СГ «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу ( суброгації ) від-мовлено ( а. с. 52-53 ).

Не погоджуючись з ухваленим 18 листопада 2019 року заочним рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ «СГ «ТАС» Дмітрієв Р. І. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане заочне рішення суду скасувати, ух-валити нове рішення про задоволення позову, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача в порядку регресу ( суброгації ) 22 377,00 гривень майнової шкоди, 1 291,00 гривню судового збору, сплаченого при поданні позову у суд першої інстанції, 2 881,50 гривню судового збору за апеляційне оскарження судового рішення. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтова-ним ( а. с. 60-61 ).

Наданою ухвалою апеляційного суду від 24 грудня 2019 року можливістю скористатися правом на подання у письмовому вигляді відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористався. Копія вказаної ухвали згідно від-стеження вручення відправлення отримана відповідачем 31 січня 2020 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проа-налізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрун-тованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної та ви-мог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скар-га підлягає задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослі-джені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимо-гам, ухвалене всупереч норм матеріального права, яке регулює виниклі і наявні правовідносини між сторонами у справі.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що 19 січня 2016 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 був укладений до-говір добровільного страхування наземного транспорту, автомобіля марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3 . 10 жовтня 2016 року близько 09.35 го-дини в м. Хмільнику, по вул. 1-го Травня відбулася дорожньо-транспортна при-года за участі припаркованого автомобіля марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та автомобіля марки «ВАЗ 2104» з причіпом «ШЗК 06 «Турист», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача у справі ОСОБА_1 . Останній не врахував дорожньої обстановки, не забезпечив надій-ність кріплення причіпу, унаслідок чого причіп самовільно відчепився та зітк-нувся із стоячим автомобілем марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2016 року в адмініс-тративній справі № 149/2628/16-п ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, визнано винним за статтею 124 КУпАП, накладено відповідне адміністративне стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СГ «ТАС», суд першої інстанції зазначив, що оскільки з відповідача в силу закону можуть бути стяг-нуті тільки збитки, які перевищують граничний розмір страхової суми, а заяв-лена позивачем до стягнення сума не перевищила розміру страхового ліміту відповідальності страховика, договір добровільного страхування наземного транспортного засобу у даному випадку не вичерпаний, то у задоволенні позову належить відмовити. За висновком суду покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника суперечить інсти-туту страхування цивільно-правової відповідальності.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, оскільки він є помилковим, таким, що суперечить фактич-ним обставинам справи; суд невірно визначився у правовідносинах, що скла-лися між страхувальником ( у даному випадку ОСОБА_2 ) та страховиком ( позивачем у справі ) і особою, винною у завданні майнової шкоди ( відповідач ОСОБА_1 ). Суд застосував норми матеріального права, які не підлягають за-стосуванню у даному випадку, та не застосував закон, який підлягав застосу-ванню.

Оскаржуючи заочне рішення суду першої інстанції від 18 листопада 2019 року, представник ПрАТ «СГ «ТАС» Дмітрієв Р. І. посилається на відсутність в матеріалах справи доказів щодо страхування ОСОБА_1 своєї цивільно-пра-вової відповідальності, існування третьої особи, яка відшкодувала або ж повин-на була відшкодувати завдану ним майнову шкоду власниці пошкодженого ав-томобіля ОСОБА_2 . На думку скаржника суд першої інстанції переплутав до-говір добровільного страхування та поліс обов`язкового страхування, він про-сить апеляційну скаргу задоволити.

Доводи апеляційної скарги стосовно помилковості висновку суду першої інстанції щодо необґрунтованості, безпідставності заявленого в суд ПрАТ «СГ «ТАС» позову заслуговують на увагу, є об'єктивними, такими, що тягнуть ска-сування незаконного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення по-зову.

Майновий збиток, завданий власниці автомобіля марки «КІА», реєстрацій-ний номер ВХ НОМЕР_4 , ОСОБА_2 склав 22 377,00 гривень, що становить су-му відшкодування.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страхо-вика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страху-вання, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відпові-дальної за заподіяний збиток.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкоду-вала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу ) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не вста-новлений законом.

Враховуючи викладені доводи та обґрунтування, колегія суддів апеляційно-го суду дійшла висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції на-лежним чином не врахував усі норми законодавства, матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, які виникли та мають місце між сторонами у справі, не повно дослідив усі обставини справи та дійшов необґрунтованого висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Таке рішення суду першої інстанції як незаконне підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення апеляційної скарги пред-ставника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» Дміт-рієва Р. І.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведен-ня може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практи-кою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чи-ном зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлума-чити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх ар-гументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змі-нює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» Дмітрієва Руслана Ігоровича задоволити.

Заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18 листопада 2019 року скасувати.

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -дження, мешканця АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» ( ) 22 377,00 гривень ( двадцять дві тисячі триста сімдесят сім гривень 00 коп. ) у відшкодування в порядку регресу ( суброгації ) завданої майнової шкоди, 1 921,00 гривню ( одна тисяча дев'ятсот двадцять одна гривня 00 коп. ) сплаченого при зверненні в суд судового збору, 2 881,50 гривню ( дві тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня 50 коп. ) сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота