КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Справа №754/3636/15 Головуючий у І інстанції Клочко І.В.
Провадження №22-ц/824/4029/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про звільнення від сплати судового збору та залишення апеляційної скарги без руху

17 лютого 2020 року м.Київ

Суддя Київського апеляційного суду Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про припинення поруки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору недійсним в частині,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року в задоволенні первісного позову та зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним в частині відмовлено, а зустрічний позов про визнання поруки припиненою задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним в частині, ОСОБА_1 03 лютого 2020 року подала апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 354 ЦПК України, зокрема: апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених в ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що в день складення повного судового рішення його копію не отримувала, копію оскаржуваного рішення суду отримала лише 06 серпня 2019 року, не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмови в задоволенні її зустрічних вимог 05 вересня 2019 року подала до суду апеляційну скаргу. Разом з тим, ухвалою Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року подана нею апеляційна скарга була повернута у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду апеляційної інстанції щодо сплати судового збору та подання належним чином оформленої апеляційної скарги. Вказану ухвалу суду апеляційної інстанції від 09 січня 2020 року отримала 29 січня 2020 року та повторно подала апеляційну скаргу 03 лютого 2020 року, що і є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши матеріали справи та враховуючи викладене, апеляційний суд не може вважати такі обставини, як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, повне судове рішення, що оскаржується було складено 20 травня 2019 року, як стверджує ОСОБА_1 та що не спростовується матеріалами справи, остання отримала копію оскаржуваного судового рішення 06 серпня 2019 року. У випадку звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду, яке було ухвалено без участі сторін у справі, або якщо учасник справи не отримав копію повного судового рішення в день його складення, то учасник справи має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження такого рішення суду, якщо звернувся до суду з апеляційною скаргою протягом тридцяти днів з моменту отримання копії оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, з 07 серпня 2019 року розпочався тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з правом на поновлення такого строку та який закінчився 05 вересня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 10 травня 2019 року, однак апеляційна скарга була залишена без руху у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 слід подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 10 травня 2019 року та залишено апеляційну скаргу без руху та надано п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для сплати судового збору у розмірі 10335 грн. та подання апеляційної скарги, оформленої відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи, представник ОСОБА_1 16 грудня 2019 року отримав ухвалу суду апеляційної інстанції від 01 листопада 2019 року.

Згідно із ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про застосування положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України при врученні копій судових рішень особам, які беруть участь у справі. Отже, вручення копії ухвали Київського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року представнику ОСОБА_1 - адвокату Горкавому О.П. вважається врученням копії цієї ухвали суду і ОСОБА_1 .

Таким чином, з 17 грудня 2019 року розпочався перебіг п`ятиденного строку на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції та закінчився 21 грудня 2019 року.

Однак, ухвалою Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була повернута у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Київського апеляційного суду від 01 листопада 2019 щодо сплати судового збору та подання апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України. Зазначена копія ухвали Київського апеляційного суду, як стверджує ОСОБА_1 , була отримана нею 29 січня 2020 року.

При цьому ОСОБА_1 зазначає, що від її імені та в її інтересах діє адвокат Горкавий О.П., але у зв`язку з тим, що останній з 17 грудня 2019 року захворів, а ОСОБА_1 не є обізнаною в галузі права, то її адвокат не міг підготувати апеляційну скаргу та подати її в межах строку наданого судом на усунення недоліків, які визначені ухвалою суду від 01 листопада 2019 року.

Однак, суд апеляційної інстанції критично розцінює зазначені обставини, оскільки хвороба адвоката Горкавий О.П. не може бути визнана судом поважною причиною пропуску як п`ятиденного строку наданого судом для виконання вимог ухвали суду від 01 листопада 2019 року, так і поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, так як особа інтереси якої представляє адвокат зобов`язана вживати всіх можливих заходів для недопущення пропуску процесуальних строків.

Разом з тим, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та визначаючи поважність пропуску такого строку слід враховувати що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані."

Окрім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не може вважати повернення Київським апеляційним судом вперше поданої апеляційної скарги у зв`язку з невиконанням вимог суду апеляційної інстанції поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження та істотною перешкодою при оскарженні рішення суду першої інстанції в межах строків, що визначені цивільним процесуальним законодавством України, оскільки саме ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом та в подальшому з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, а тому і вона, і її адвокат повинні були цікавитися відомим їм судовим провадження та належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки.

Таким чином, ОСОБА_1 слід подати повторно клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших об`єктивних причин, що унеможливили своєчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

Окрім того, подана апеляційна скарга не оплачена судовим збором.

Так, відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення до суду із зустрічним позовом) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на день звернення до суду з позовом становила 1378 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом зустрічного позову була одна вимога немайнового характеру, а саме визнання пункту кредитного договору недійсним та відповідно повинна була би бути оплачена судовим збором у розмірі 551 грн. 20 коп. = (1378*0,4). Відповідно при зверненні до суду з апеляційною скаргою на судове рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог, слід сплатити судовий збір в розмірі 826 грн. 80 коп. = (551,20*1,5).

Одночасно зі зверненням до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 просить суд звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, що на спірні правовідносини поширюється дія ст. 22 Закону України «Про судовий збір».

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору з урахуванням такого.

Відповідно до положень п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Пунктами 9, 11 частини першої вказаного Закону визначено, що споживачем є фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про судовий збір» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним пункту кредитного договору щодо встановлення в ньому несправедливих умов для споживача, то останню слід звільнити від сплати судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволення таких позовних вимог.

Згідно із ч. 3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга подана після закінчення строків, встановлених ст. 354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку встановленому ст. 358 цього Кодексу.

Якщо скаржник, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк усуне недоліки, то апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. В іншому випадку до апеляційної скарги будуть застосовані положення ст. 358 ЦПК України.

За правилами ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених ст. 356 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 185 вказаного Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши ОСОБА_1 строк для усунення вказаних недоліків, а саме: подання повторно клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку.

Враховуючи вищевикладене, подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 358 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору при оскарженні рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання пункту кредитного договору недійсним.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року, що викладені в клопотанні про поновлення строку від 03 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

У випадку не виконання вимог ухвали суду буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб