Провадження № 2/946/3388/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Терзі А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

21.09.2020 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.09.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1165, мотивуючи тим, що протягом останніх років відносини між подружжям поступово погіршувалися, у результаті чого між ними зникло почуття любові та взаєморозуміння, будь-які спроби примиритись та налагодити подальше сімейне життя результатів не дали у зв`язку з наявністю різних поглядів на життя та обов`язки подружжя. Подружні відносини припинено у лютому 2020 року, з цього часу не проживають з відповідачкою однією сім`єю та спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сім`ї вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам, оскільки проживає з іншою жінкою, з якою бажає зареєструвати подружні відносини.

Заяви, клопотання

14.12.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.85).

Аргументи учасників справи

Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 14.12.2020 року позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.85).

В судове засідання відповідачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно відзиву на позов від 13.10.2020 року підтвердила факт припинення шлюбних відносин з відповідачем у травні 2020 року, з огляду на бажання позивача зареєструвати подружні відносини з іншою жінкою та неможливістю подальших шлюбних стосунків не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.34).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони знаходяться в шлюбі з 10.09.2004 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 10.09.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1165 (а.с. 7).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 30.08.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 810 (а.с. 11).

Дитина проживає з матір`ю.

Сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть у зв`язку із втратою почуття любові та взаєморозуміння, наявністю різних поглядів на життя та обов`язки подружжя, спроби примиритись та налагодити сімейне життя результатів не дали, позивач проживає з іншою жінкою, з якою бажає зареєструвати шлюб, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення.

Дату припинення шлюбних відносин сторін належними, достатніми та беззаперечними доказами не доведено.

Позиція суду

У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, а також його розірвання, що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини та статті 16Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині 1 підпункту «с».

Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 206, 258, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 109, 110, 112, 113, 114 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 10 вересня 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1165 розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 січня 2021 року.

Суддя: Г.І.Смокіна