Справа № 587/1832/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права користування житловим будинком та виселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з тих підстав, що вона являється власницею домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Її колишній чоловік - відповідач по справі значиться зареєстрованим, однак у будинку не проживає, виїхав на постійне місце проживання в інше місце, його особисті речі відсутні, періодично відносно неї вчиняє домашнє насильство, чим створює позивачу перешкоди в користуванні її майном. Посилаючись на ці обставини, просила припинити відповідачу право користування домоволодінням та виселити його за вищевказаною адресою.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши правові позиції сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що під час перебування в шлюбі, за спільні кошти у 2015 році сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який 13 листопада 2015 року був зареєстрований за позивачем, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.6).

Позивач з відповідачем розірвали шлюб, згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2019 року (а.с.5).

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 14 травня 2020 року було затверджено мирову угоду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, якою в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,8).

15 травня 2020 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми між сторонами було затверджено мирову угоду, з якої вбачається, що, крім іншого, визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 52/100 нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 3-кімнатну квартиру, як об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 ; визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на чотирикімнатну житлову квартиру, яка розрахована на мансардному поверсі трьох поверхового будинку, за адресою АДРЕСА_4 ; визнано за ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 право на користування та проживання в трикімнатній житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , на строк не менше ніж до 31.08.2021 року (а.с.9-11).

Згідно копії довідки, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області № 529-II-II від 26.08.2020 року, ОСОБА_1 дійсно є власником житлового будинку АДРЕСА_1 ; за вищевказаною адресою зареєстровані: 1) ОСОБА_1 - власник; ОСОБА_2 - колишній чоловік; 3) ОСОБА_4 - син (а.с.12).

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що відповідач фактично з квітня 2019 року і по теперішній час в будинку не проживає, добровільно залишив домоволодіння, виїхав на постійне місце проживання в інше місце, його особисті речі у домоволодінні відсутні, відповідач періодично вчиняє сварки, перешкоджає їй користуватися належним їй майном.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи з положень ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженим в його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь- яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права та інтересу, зокрема з позовом про припинення дії, яка порушує право.

Позивач є власницею буд. АДРЕСА_1 , в силу положень статті 391 ЦК України позивачка має право вимагати усунення будь-яких порушень її права, в тому числі і шляхом виселення відповідача, який не є членом сім`ї власниці будинку і не має права власності на частку в спірному будинку, добровільно залишив зареєстроване місце проживання.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 386, 391, 406 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Припинити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешканця АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право користування домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешканця АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешканця АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 840 гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 на користь держави 840 гривень 80 копійок недоплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко