22-ц/804/3571/20
241/638/20

У Х В А ЛА

„29 грудня 2020 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 241/638/20

Номер провадження 22-ц/804/3571/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря: Грішко С. В.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа служба у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Зайцевої Світлани Андріївни, Пономарьової Ольги Михайлівни, Ткаченко Тетяни Борисівни по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації про негайне відібрання дитини, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Донецького апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 01 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації про негайне відібрання дитини.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року апеляційна скарга за вказаною цивільною справою передана до розгляду колегії суддів у складі: Зайцева С.А. (суддя-доповідач), Пономарьова О.М., Попова С.А.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2020 року провадження по вищевказаній справі відкрито. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року вказану справу призначено до розгляду у судовому засіданні Донецького апеляційного суду в місті Маріуполі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 03 грудня 2020 року задоволено заяву судді Попової С.А. про самовідвід та справу передано до канцелярії Донецького апеляційного суду на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Згідно з повторним протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 03 грудня 2020 року апеляційна скарга за вказаною цивільною справою передана до розгляду колегії суддів у складі: Зайцева С.А. (суддя-доповідач), Пономарьова О.М., Ткаченко Т.Б.

28 грудня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б. з тих підстав, що в судовому засіданні 08 грудня 2020 року, поведінка головуючого судді Зайцевої С.А. дала йому привід та підстави для сумніву в її об`єктивності та неупередженості. Так, під час розгляду його апеляційної скарги на рішення Першотравневого районного суду від 01 жовтня 2020 року про негайне відібрання малолітньої дитини, суддя Зайцева С.А. не вникаючи у доводи та обґрунтування його апеляційної скарги, щодо незаконності цього судового рішення, не оголосивши рішення по результатам його апеляційного перегляду, запропонувала виконати прямо в залі суду інше рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 12 листопада 2019 року, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, яким місце проживання молодшого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено із матір`ю позивачем по справі та навіть готова була для цього оголосити перерву в слуханні справи на одну годину. Тобто, апеляційний суд розглядаючи 08 грудня 2020 року справу, вийшов за межі своїх повноважень та компетенції, присвоїв собі повноваження виконавчої служби. Судом було навіть запропоновано свій такий механізм виконання рішення: його фактично змушували привезти дитину в суд, та у відсутність органів опіки, участь яких обов`язкова при виконанні таких рішень, негайно передати сина позивачу, яку вони спеціально для цього викличуть. Таким чином, судді апеляційної інстанції допомогли б позивачу вбити одразу двох зайців: він би виконав два судових рішення: те, що рік тому набрало законної сили про визначення місця проживання малолітньої дитини від 12 листопада 2019 року та те, що оскаржується ним зараз про негайне відібрання дитини від 01 жовтня 2020 року. Наголошує, що 08 грудня 2020 року на нього в судовому засіданні збоку суддів було здійснено потужний психологічний тиск, він повинен був відповідати суду тут і зараз на питання, чому він до теперішнього часу не виконав рішення суду від 12 листопада 2019 року про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , чому досі не передав його матері, за якою адресою він фактично наразі мешкає та чи повідомив він про цю адресу позивачу ОСОБА_1 . В судовому засіданні він відчував себе дуже незручно, оскільки з`явившись на перегляд в апеляційному порядку судового рішення, повинен був відповідати на питання суддів і надавати пояснення, які стосуються предмету спору іншого судового рішення, яке набрало законної сили рік тому. Суддя Зайцева С.А., в нарікання про те, що він знову оскаржує подібне судове рішення, навіть нагадала в судовому засіданні про постанову Донецького апеляційного суду від 12 серпня 2019 року, якою за її участю вже одного разу скасовувалося рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 07 липня 2019 року про негайне відібрання дитини, та у задоволенні позову ОСОБА_1 тоді було відмовлено, а тепер йому треба нарешті увійти в положення позивача, як матері. Перерву в слуханні справи на 29 грудня 2020 року суд оголосив для дослідження постанови Верховного Суду від 26 листопада 2019 року по справі № 241/402/19, на яку в відзиві на апеляційну скаргу посилається позивач, але постанову Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року по справі № 682/2778/17, на яку послався він в своїй апеляційній скарзі, як на зразкове рішення в подібних правовідносинах, судячи із всього, апеляційний суд досліджувати не вважає за необхідне. Час перерви до 29 грудня 2020 року суд пропонував йому використати для мирного врегулювання спору. В судове засідання на 29 грудня 2020 року, його ну хіба що не зобов`язали письмово , привезти дитину і повернути позивачу. Таким чином, під час апеляційного розгляду у нього обґрунтовано склалося враження, що судді піддалися емоціям, повністю стали на бік позивача, як жінки-матері, замість того, щоб об`єктивно та неупереджено розглянути справу в межах апеляційної скарги, та постановити справедливе і законне рішення в інтересах малолітньої дитини. Тому, посилаючись на п.5 ч.1 ст.36, ст. 39 ЦПК України, Бангалорські принципи поведінки судді, Кодекс суддівської етики, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод просив задовольнити його заяву.

У судовому засіданні апеляційного суду ,заслухавши думку представника ОСОБА_2 адвоката Кравчук Л.Є., яка підтримала доводи заяви про відвід та представника ОСОБА_1 адвоката Турченка О.В., який заперечував проти аргументів відводу з підстав того,що з*ясування обставин справи та можливість вирішення справи мирним шляхом передбачені процесуальним законодавством, апеляційний суд вважає заявлений відвід необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Разом з тим, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Втім, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Обговоривши доводи заяви, апеляційний суд, з огляду на викладене та враховуючи підстави відводу у вказаній заяві, суд не має підстав для тверджень про обґрунтованість відводу складу суду, заявленого ОСОБА_2 та дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить в собі підстав для відводу, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заява ОСОБА_2 про відвід колегії суддів надійшла до суду апеляційної інстанції 28 грудня 2020 року та відповідно до положень ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід суддів вирішується судом, що розглядає справу.

Керуючись ст. 36, 40, 222, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Зайцевої Світлани Андріївни, Пономарьової Ольги Михайлівни, Ткаченко Тетяни Борисівни визнати необґрунтованою.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Зайцевої Світлани Андріївни, Пономарьової Ольги Михайлівни, Ткаченко Тетяни Борисівни відмовити.

Судді: