Справа № 310/2438/20
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........Дністрян О.М.,

при секретарі…………..…Уставицькій Н.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 листопада 2018 року близько 17.30 год. на перехресті вул. Мелітопольське шосе та вул. Бакинської в м. Бердянську Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме, наїзд автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_4 . В результаті ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, з якими його було доставлено до лікарні, де він 04.01.2019р. від отриманих тілесних ушкоджень помер. Кримінальне провадження по факту даної ДТП внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003779 від 21.11.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, натомість встановлено провину пішохода ОСОБА_4 , а саме, п.4.7. та п.п. б), г) п.4.14 Правил дорожнього руху України. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4443844 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Відповідно до свідоцтва про народження позивачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 та має право на отримання відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті свого батька, а також витрат на поховання та витрат на лікування загиблого. 28 серпня 2019р. її представником на адресу ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» було надіслано повідомлення про ДТП, яка мала місце 20.11.2018р. за участі забезпеченого транспортного засобу «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та потерпілого пішохода ОСОБА_4 , а також заяви на виплату страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою в розмірі 44676,00 грн., на виплату страхового відшкодування витрат на поховання в розмірі 4334,00 грн., на виплату страхового відшкодування витрат на лікування загиблого ОСОБА_4 в розмірі 25225,00 грн.. На підставі розгляду вказаних заяв, відповідач листом вих. №51-6024 від 11.12.2019р. повідомив про прийняте рішення щодо виплати позивачці, як донці потерпілого ОСОБА_4 , відшкодування витрат на лікування в розмірі 12 612,50 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 22 338,00 грн., відшкодування витрат на поховання в розмірі 2 167,00 грн., що становить 50 % від заявлених вимог про виплату страхового відшкодування. 03 січня 2020 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» було здійснено страхове відшкодування в розмірі 37 117,50 грн. Зменшуючи розмір страхового відшкодування, відповідач виходив з того, що у постанові про закриття кримінального провадження стосовно ДТП, у якій загинув потерпілий, встановлено порушення ПДР власне з боку пішохода, тому розмір страхового відшкодування зменшено на 50%. Вважає, що такі твердження відповідача суперечать нормам чинного законодавства, а страхове відшкодування повинне бути виплачено в повному обсязі. Смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля, який у даній дорожній обстановці не зміг вчасно зупинитися в результаті виходу потерпілого на проїзну частину, відповідно до чого, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» неправомірно здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 50% від заявлених вимог. Загальний розмір невиплаченого страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4443844 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого транспортного засобу «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 становить 37 117,50 грн. які просила стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Обставини щодо обов`язку здійснення страхових відшкодувань та граничних розмірів, відповідачем визнаються виходячи з листа останнього вих. №51-6024 від 11.12.2019р., а зменшення їх розміру на 50% відбулось із помилковим застосуванням положень пункту 36.3 ст. 36 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», що і є предметом данного позову. Разом з тим, у відповідності до пункту 36.5 ст.36 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 28.11.2019р. минув термін оплати, передбачений законом, якщо рахувати від дати повідомлення про ДТП страхову компанію та пред`явленої вимоги на виплату страхового відшкодування. У зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування в розмірі 74 235,00 грн. у період з 28.11.2019р. по 02.01.2020р. (дата сплати 50% страхового відшкодування) з відповідача слід стягнути: 2 095,77 грн. пеня;148,47 грн. інфляційні втрати; 219,62 грн. 3% річних. Також, у зв`язку з невиплатою 50% страхового відшкодування в розмірі 37 117,50 грн., у період з 03.01.2020р. по 30.03.2020р., з відповідача просила стягнути: 2 068,82 грн. пеня; 267,73 грн. 3% річних. Таким чином, з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» просила стягнути в загальному розмірі: 4 164,59 грн. пеня; 148,47 грн. інфляційні втрати; 487,35 грн. 3% річних. Крім того, просила стягнути з відповідача також витрати на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.

Ухвалою судді від 09.04.2020р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.06.2020р. підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку розгляду справи представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, надали письмовий відзив на позов, в якому зазначили, що не погоджуються з вимогами цивільного позову, вважають їх необгрунтованими та такими, що суперечать нормам законодавства щодо виплати страхового відшкодування. Так, між Страховиком та ОСОБА_5 було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ4443844, забезпечений транспортний засіб «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 . ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» прийняло рішення щодо виплати страхового відшкодування на підставі полісу АМ4443844 в розмірі 74235,00 грн. та виплатило його 03 січня 2020 року (платіжне доручення № 1) та 06 травня 2020 року (платіжне доручення № 6774) відповідно до поданих 05 вересня 2019 року заяв про страхове відшкодування. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. зазначили, що адвокат Мелех Д.О. не долучив до позовної заяви письмовий договір з позивачем та не надіслав його відповідачу для ознайомлення, також не надіслав копії довіреності ННТ 670061 для ознайомлення та встановлення повноважень ОСОБА_6 щодо укладання Договору про надання правової допомоги від 28.05.2019 року. Щодо стягнення штрафних санкцій зазначили, що правовідносини з визначення розміру страхового відшкодування регулюються спеціальним Законом (п. 36.5. ст. 36 Закону), тому відповідач зобов`язаний сплати лише пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення ст. 1187 ЦК України є спеціальними відносно ст. 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Поняття джерела підвищеної небезпеки закріплено у статті 1187 ЦК України. Так, згідно з ч.ч. 1, 2, 5 цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) шкода відшкодовується власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, які спільно завдали шкоду, незалежно від їх вини.

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 1.5 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

За змістом п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відтак, положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосування не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода потерпілого ОСОБА_4 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У пункті 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (абзац перший п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (п. 37.2 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Судом встановлено, що 20 листопада 2018 року близько 17.30 год. на перехресті. Мелітопольське шосе та вул. Бакинської в м. Бердянську Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме, наїзд автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_4 . В результаті дорожно-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, з якими його було доставлено до лікарні, де він 04.01.2019р. від отриманих тілесних ушкоджень помер (а.с.17).

Кримінальне провадження по факту даної доржньо-транспортної пригоди внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003779 від 21 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до постанови слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Гапєєва В.І. від 31 травня 2019 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (а.с.22-23). При цьому, слідчим було встановлено, що дана дорожньо-транспрьна пригода сталася внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_4 вимог п.4.7. та п.п. б), г) п.4.14 Правил дорожнього руху України (а.с.23).

Як зазначила у позові позивачка і ці обставини не заперечуються відповідачем (а.с.14), цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/443844 в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай».

28 серпня 2019 року ОСОБА_2 , яка є донькою померлого ОСОБА_4 (а.с.19-20), повідомила ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» про настання страхового випадку (а.с.10) та в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подала заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою в розмірі 44676,00 грн. (а.с.11), на виплату страхового відшкодування витрат на поховання в розмірі 4334,00 грн. (а.с.12), на виплату страхового відшкодування витрат на лікування загиблого ОСОБА_4 в розмірі 25225,00 грн. (а.с.13).

Відповідач повідомив ОСОБА_2 про прийняте рішення щодо виплати їй, як донці потерпілого ОСОБА_4 , відшкодування витрат на лікування в розмірі 12 612,50 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 22 338,00 грн., відшкодування витрат на поховання в розмірі 2 167,00 грн., оскільки в постанові про закриття кримінального провадження стосовно ДТП, у якій загинув потерпілий, встановлено порушення ПДР власне з боку пішохода, тому розмір страхового відшкодування було їй зменшено на 50% (лист №51-6024 від 11.12.2019р. а.с.14-16).

03 січня 2020 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» було здійснено страхове відшкодування позивачці в розмірі 37117,50 грн. (платіжне доручення № 1 а.с.55).

Також судом встановлено, що в подальшому вже після відкриття провадження у даній справі відповідачем було прийнято рішення та 06 травня 2020 року сплачено позивачці решту страхового відшкодування в розмірі 37117,50 грн. (платіжне доручення № 6774 а.с.56).

За таких підстав та враховуючи, що відповідачем після відкриття провадження по справі добровільно сплачена заявлена позивачкою сума страхового відшкодування моральної шкоди, витрат на поховання та витрат на лікування у загальному розмірі 37117,50 грн., тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивачка, хоча і не є стороною вищезазначеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на її користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до вимог п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Стаття 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює певний порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати, зокрема: - страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку; - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ); - уразі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що страхова компанія виплатила страхове відшкодування з порушенням 90 денного строку з моменту подання заяви про виплату страхового відшкодування, суд визнає, що страхова компанія зобов`язана була прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування не пізніше ніж 28.11.2019 року.

Так, представником позивачки було подано заяву про виплату страхового відшкодування із необхідними документами до страховика 28.08.2019 року, відповідач зобов`язаний був здійснити дану виплату не пізніше 28.11.2019 року, чого у даному випадку здійснено не було. Відповідно до платіжного доручення № 1 (а.с.55) ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» здійснило страхове відшкодування позивачці в розмірі 37117,50 грн. 03 січня 2020 року, а також відповідно до платіжного доручення № 6774 (а.с.56) в розмірі 37117,50 грн. 06 травня 2020 року.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК України).

Пунктом 21 цієї ж постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Суд визнає, що у зв`язку з несвоєчасним виконанням ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» зобов`язань щодо виплати позивачці страхового відшкодування, з огляду на положення ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 625 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню пеня, три проценти річних, а також інфляційні втрати, пов`язані з несвоєчасністю виплати страхового відшкодування.

Згідно наданих представником позивачки розрахунків, враховуючи суму страхового відшкодування, що підлягала виплаті на користь позивача в розмірі 74235,00 грн. до 28.11.2019р. за прострочення виплати страхового відшкодування підлягає стягненню: 4164,59 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 148,47 грн. інфляційне збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування, 487,35 грн. трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування.

Оскільки розрахунки проведені представником позивачки відповідно до вимог чинного законодавства, вони приймаються судом до уваги та враховуються при вирішенні спору.

Разом з тим, суд також враховує, що 14 січня 2020 року відповідачем ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» відповідно до платіжного доручення № 568 (а.с.55) було добровільно сплачено суму пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 891,83 грн., тому сума пені за прострочення виплати страхового відшкодування, що підлягає з них стягненню на користь позивачки, становить 3272,76 грн. (4164,59 891,83).

За таких підстав позовні вимоги в цій частині суд вважає обгрунтованими та з відповідача на користь позивачки слід стягнути пеню за прострочення строків виплати страхового відшкодування у сумі 3272,76 грн., інфляційне збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 148,47 грн., три проценти річних за прострочення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 487,35 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

У зв`язку з вищевикладеним вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат пов`язаних з оплатою нею правової допомоги в розмірі 12000,00 грн. (а.с.29-37) ґрунтується на положеннях чинного законодавства, а тому є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141,263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення строків виплати страхового відшкодування у сумі 3272,76 грн., інфляційне збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 148,47 грн., три проценти річних за прострочення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 487,35 грн. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн., а всього 15908 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісім) грн. 58 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» в доход держави судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», , місцезнаходження: м. Київ, пр-т. Героїв Сталінграда, буд.4, корпус 6А.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян