Справа № 128/3190/19

13 лютого 2020 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді Ганкіної І.А.,
при секретарі Жигаровій Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві особистої власності належало 1/2 кв. АДРЕСА_1 . Друга половина тобто 1/ АДРЕСА_2 даної квартири належала ОСОБА_3 , який заповідав позивачці свою частину квартири і після його смерті вона успадкувала його частину квартири. Таким чином їй належить повністю кв. АДРЕСА_1 . В свій час відповідач був зареєстрований в її квартирі. З початку 2015 року відповідач в її квартирі не проживає, ніяких його особистих речей одежі та взуття немає, не приходив з 2015 року в квартиру, не спав в квартирі і нічим не користувався, не робив ніякого ремонту, не оплачував квартплати та комунальних послуг- втратив всякий інтерес до квартири. Але знятись з реєстрації з квартири не бажає, тому вона вимушена звертатись в суд з даною позовною заявою та нести витрати яких можно було уникнути. Вказує, що через знайомих просила відповідача знятись з реєстрації, але він не бажає зніматись з реєстрації- письмово відповідача не зверталась так як не знає його адреси.
Тому, на підставі вищезазначеного позивачка вважає, що її права, як власника квартири порушено, а саме вона позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання представник позивача адвокат Котенко Д.В. та позивач ОСОБА_1 не з`явилися, подали заяви про те, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю, змін та доповнень не мають. В разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи та не заперечують проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, належності та допустимості, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом є встановленим, що ОСОБА_1 належить 1/2 кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 08.10.1999 року (а.с.6).
Друга половина 1/2 даної квартири належала ОСОБА_3 , який заповідав ОСОБА_1 свою частину квартири і після його смерті вона успадкувала його частину квартири, таким чином ОСОБА_1 належить повністю кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.05.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-395 (а.с.7).
Відповідно до довідки № 5143/08-04 від 28.11.2019 року виданої Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, що за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (а.с.10).
Як вбачається із акту від 03.12.2019 року, затвердженого Якушинецьким сільським головою, згідно свідчень сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_4 , що гр. ОСОБА_6 за адресою, АДРЕСА_3 не проживає з 2013 року, та там не з`являвся (а.с.11).
Згідно зі ст.ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., судом забезпечується право на доступ до правосуддя, в зв`язку з чим суд вважає правомірним звернення до суду позивача, так як зняття з реєстрації у даному випадку, в зв`язку з наявністю спору між сторонами, може бути вирішено лише виключено шляхом постановлення судового рішення суду.
При цьому, доказами підтвердження та спростування обставин визначених у позові є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта ( ст.76 ЦПК України).
Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.
Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий позивачем на підтвердження своїх вимог, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
Відтак, суд констатує той факт, що відповідач не був позбавлений можливості відстоювати свою позицію під час судового розгляду, надавши належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження наявності підстав перебувати на реєстраційному обліку в квартирі, що належить ОСОБА_1 яку проігнорував.
Суд враховує, що у відповідності до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтями 150, 155 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
В силу ст. ст.71, 72 ЖК України право на користування житлом зберігається на відсутньою особою на протязі 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Оскільки, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2013 року по теперішній час не проживає в квартирі належній позивачу. Також встановлено факт того, що він вибув з будинковолодіння по своїй волі та намагання повернутися до будинку не було.
Тому, суд вважає, що необхідність нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг з врахуванням особи відповідачів, яка виникає у позивача також слід розцінювати, як обмеження у вільному використанні власністю. Звуження прав позивача полягає також у тому, що позивач не має можливості самостійно зняти відповідачів з реєстрації.
Враховуючи вказане, суд вважає, що позивач довів належними доказами підставу для визнання відповідача таким, що втратив право на користування її житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , так як він не проживає в будинку більше 1 року без поважних причин, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до повного задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Відповідно позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати, в загальній сумі 768,40 грн., та суму в 50 грн. витрат на ксерокс, однак на суму 50 грн., витрат понесених на ксерокс, позивачем не надано жодного доказу, тому до стягнення не підлягають.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268,280-283, 289, 354, ЦПК України, на підставі ст.ст.41, 55 Конституції України, ст.ст.16, 29, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 346, 347, 379, 380, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72, 150, 155 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , власністю квартирою за АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - таким, що втратив право користування квартирою за АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Ганкіна