РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року місто Чернігів

Справа №751/2694/20

Провадження №2/751/691/20

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Грищенко Н. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3

представника третьої особи - Ципуринда О.М. ,

розглянувши у судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління (служба) Чернігівської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення,

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення до квартири та зобов`язання відповідача передати ключі від вказаної квартири та господарського приміщення (підвалу) № НОМЕР_1 цього будинку.

Позов обґрунтовано тим, що позивач із 09 червня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 грудня 2018 року шлюб між подружжям розірвано. За час перебування у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2014 року, укладеному між колишнім чоловіком та ТОВ «РАСТ», сторонами була набута у власність двокімнатна квартира АДРЕСА_1 та господарське приміщення ( підвал ) № НОМЕР_1 у даному будинку. Сім`я проживала за вказаною адресою, а з 11 липня 2015 року в даній квартирі зареєстровано місце проживання позивачки та доньки. Проте, після відкриття провадження у цивільній справі про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, повернувшись додому 07 листопада 2018 року, позивач не змогла увійти до квартири, оскільки відповідачем були замінені замки на вхідних дверях, тим самим їй та доньці було обмежено доступ до квартири. Цього ж дня, за даним фактом вона звернулась до Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, з метою вжиття заходів впливу до колишнього чоловіка. Однак, за результатами проведеної перевірки, відповідач не припинив чинити їй та дитині перешкоди у користуванні квартирою. Право власності на частину даної квартири за нею, як спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_1 не визнавалось. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01 березня 2019 року за позивачем визнано право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину господарського приміщення №1-016 у зазначеному будинку.

З метою усунення перешкод у користуванні квартирою та господарським приміщенням, вона неодноразово зверталась до Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, за результатами яких були прийняті висновки від 07.01.2019 року та 30.03.2020 року. Також позивачка зверталась до Служби у справах дітей Новозаводської районної у місті Чернігові ради, про що мається відповідь від 14.01.2019 року. Однак, відповідач продовжує чинити перешкоди в користуванні квартирою, не впускає до житлового та господарського приміщення, відмовляється добровільно надати ключі від замків вхідних дверей.

18.06.2020 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 , згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.47-49).

Заперечення обґрунтовані тим, що позов є безпідставним та необґрунтованим, викладені у ньому факти не відповідають дійсності та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідач зазначає, що шлюб між ним та ОСОБА_1 укладений 09 червня 2012 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час шлюбу, за рахунок запозичених коштів у батька, ним була придбана двокімнатна квартира за АДРЕСА_1 , загальною площею 57,6 кв.м. та господарське приміщення, загальною площею 5,8 кв.м. Право власності в цілому, відповідно до Договору купівлі - продажу квартири від 14 травня 2014 року за р. №1429 та Договору купівлі - продажу господарського приміщення від 14 травня 2014 року за №1432, посвідчених приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Карнабедою Т.О., було зареєстровано за ОСОБА_1 . Його сім`я зареєструвалась та проживала разом у квартирі АДРЕСА_1 .

Шлюбні відносини між ним та позивачкою припинені з 23 липня 2018 року. 17 вересня 2018 року. Після подачі позивачкою позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, остання повідомила що немає бажання проживати разом із відповідачем, забрала свої та дитини особисті речі, та пішла з квартири.

27 листопада 2018 року Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалив рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 вересня 2018 року.

На початку жовтня місяця 2018 року він разом із своїм батьком перевіз меблі, в тому числі: дитячу та побутову техніку, посуд, одяг, тощо до батьків позивачки за адресою: АДРЕСА_2 . За весь цей час, позивачка не виявляла бажання мешкати за місцем реєстрації, не вселялась за вказаною адресою та не користувалась даною квартирою, а також не сплачувала за комунальні послуги. Відповідач зазначає, що він не перешкоджав позивачці користуватися його житлом.

05 жовтня 2018 року позивачка звернулась до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом про визнання права власності на 1/2 частину двокімнатної квартири за АДРЕСА_1 та господарського приміщення, та стягнення грошової компенсації. Тільки після подачі позовної заяви до суду позивачка стала приходити до квартири, без своїх особистих речей та речей дитини, намагаючись начебто вселитись. При цьому позивачка вчиняє сварки, викликала працівників поліції, повідомивши що відповідач не впускаю її до квартири.

03 грудня 2018 року Новозаводським районним судом міста Чернігова шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 червня 2019 року, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року, із ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , солідарно, на користь ОСОБА_6 стягнуто запозичені кошти в сумі 28289,73 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.06.2019 року, дорівнює 744988 гривень 99 копійок.

Відповідно до ухвали суду від 23.05.2019 року, на квартиру за АДРЕСА_1 , в якості забезпечення позову накладений арешт, але позивачка зареєструвала право власності на 1/2 частину квартири та господарського приміщення в Державному реєстрі речових прав.

15 травня 2020 року у Новозаводському ВДВС у місті Чернігові відкриті виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчих листів, виданих 30.04.2020 року Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення грошових коштів із нього та позивачки солідарно на користь ОСОБА_6 29 травня 2020 року Новозаводським ВДВС у місті Чернігові проведений опис та накладений арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ,

загальною площею 57,6 кв.м. та господарське приміщення №1-016, загальною площею 5,8 кв.м.

Враховуючи що позивачка немає наміру проживати разом з ним в одній квартирі, до суду звернулась тільки після ухвалення рішення про стягнення з них заборгованості, відповідач вважає що дії позивачки направлені тільки на унеможливлення виконання рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 червня 2019 року про стягнення заборгованості.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 травня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с.36-37).

У вступному слові позивач та його представник просили позов задовольнити у повному обсязі. Додатково позивачка пояснила, що відповідач з 07.11.2018 року замінив замки. Він казав, що «будеш проживати, коли поділимо майно». Особисті речі їй до батьків привіз відповідач. 27.04.2020 року вона приходила, запитала відповідача чи впустить її, він сказав що ні. Квартира двохкімнатна, належить їм по ? , вона пропонувала відповідачу навіть зайняти меншу кімнату або сплатити їй за частину, вона добавить і купить іншу.

У вступному слові відповідач пояснив, що позивачка сама вирішила покинути квартиру, перевезти речі до її батьків на АДРЕСА_3 . Вона виїхала із квартири з усіма речами. Не заперечує, що позивачка приходила та хотіла зайти у квартиру. Він їй сказав, що якщо хоче вселятися, нехай приходить із речами.

Представник відповідача додатково пояснила, що позивачка хотіла потрапити до квартири, коли його не було вдома. Вона не сплачувала за період відсутності за комунальні послуги. Зараз позивачка штучно створює докази, раніше вона не висловлювала бажання проживати у квартирі.

Представник Управління ( служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, ОСОБА_7 висловив думку, що позов в інтересах дитини, необхідно підтримати, дитина має право проживати та користуватися квартирою, яка належить її матері.

Допитата в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона проживає у будинку за адресою : АДРЕСА_4 з 2015 року. Їй відомо, що подружжя ОСОБА_9 розлучились, потім ділили квартиру. Квартира у них двохкімнатна. Також, вона бачила, як ОСОБА_10 із дитиною приходила у квартиру, де живе ОСОБА_11 . Вона викликала поліцію , бо чоловік її не пускав у квартиру. Коли приїжджали працівники поліції, він вів себе культурно, казав щоб хоч і завтра переїжджала, але після їх від`їзду, він її не впускав до квартири. На теперішній час він проживає у квартирі із жінкою з дитиною, якій 6-7 років, її вікна виходять на дитячу площадку, тому бачить як вони разом гуляють.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона проживає у будинку за адресою : АДРЕСА_4 . Деякий час ОСОБА_13 у дворі не було видно. Влітку , цього року, вона бачила ОСОБА_14 із ОСОБА_15 , вони розмовляли в присутності працівників поліції. Їй відомо, що ОСОБА_10 має бажання заселитись у квартиру, але ОСОБА_15 її не впускає. Він проживає із іншою жінкою та дитиною шести років. На теперішній час ОСОБА_10 із дитиною проживає у свого батька, а до розлучення сім`я проживала у квартирі.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 з 09 червня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.12.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , зареєстрований 09.06.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №558 розірвано (а.с.10-11).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 травня 2014 року, ОСОБА_1 купив у ТОВ «РАСТ» двокімнатну квартиру за адресою : АДРЕСА_5 та господарське приміщення (підвал) № НОМЕР_1 у даному будинку.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_6 та право власності на 1/2 частину господарського приміщення №1-016, площею 5,8 кв.м, яке розташовано в АДРЕСА_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 19 780 грн 08 коп, в якості компенсації вартості 1/2 частини реалізованого ОСОБА_1 автомобіля ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 . У задоволенні решти вимог відмовлено. (а.с. 12-15).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 1/2 частина квартира, загальною площею 57,6 кв.м. та 1/2 частина господарського приміщення, загальною площею 5,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві приватної, спільної часткової власності ОСОБА_1 (а.с.16, 17).

Відповідно до довідки ТОВ «Майас Сілтумс» № б/н від 22.04.2020 року, за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані : ОСОБА_1 власник, ОСОБА_1 дружина та ОСОБА_4 дочка (а.с.23).

Листом від 14.01.2019 року служба у справах дітей Новозаводської районної у місті Чернігові ради повідомила ОСОБА_1 , що спеціалістами служби проведена розмова з ОСОБА_1 , який пояснив що не перешкоджає доступу до квартири, але через роз`їзний характер роботи не бажає щоб сторонні особи мали доступ до приміщення (а.с.26).

Відповідно до довідки № 3506 « Про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні» від 30.03.2020 року, за зверненням ОСОБА_1 від 27.03.2020 року про невиконання колишнім чоловіком рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.03.2019 року , ОСОБА_1 проведена профілактична бесіда ( а.с.27)

23.10.2019 року та 29.05.2020 року сусідами складені акти, затверджені майстром дільниці ТОВ «МАЙАС СІЛТУМС» ОСОБА_16 , згідно яких ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за адресою : АДРЕСА_5 зареєстровані, але не проживають з вересня 2018 року (а.с.50, 51).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 травня 2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,6 кв.м, що зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с.56).

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_6 28289,73 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.06.2019 року дорівнює 744988 гривень 99 копійок. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено (а.с.52-55, 57-60).

Згідно із постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2020 року, рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 червня 2019 року та постанова Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року,в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишені без змін ( а.с. 135-140)

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно із статтями 316, 317 ЦК України, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти майном особисто або спільно з іншими.

Виходячи із норм ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Підстави припинення права власності передбачені ст.346 ЦК України.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить по Ѕ частині двокімнатної квартири АДРЕСА_6 та по 1/2 частину господарського приміщення №1-016, площею 5,8 кв.м, яке розташовано за цією ж адресою.

Відповідно до довідки ТОВ «Майас Сілтумс» № б/н від 22.04.2020 року, за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані : ОСОБА_1 власник, ОСОБА_1 дружина та ОСОБА_4 дочка (а.с.23).

Судом також встановлено, що позивачка з листопада 2018 року зверталася до правоохоронних органів щодо вжиття заходів до колишнього чоловіка, який змінив замки до вхідних дверей спільної квартири, чим перешкоджає доступу до квартири.

Зазначені відповідачем обставини про те, що позивачка сама покинула квартиру, була відсутня в квартирі більше двох років, позивачка немає наміру проживати із відповідачем у квартирі, не свідчать про відмову позивачки від права власності на нерухоме майно та не є підставами для припинення права власності на нього.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд дійшов до висновку, що оскільки позивачка є співвласницею ? частини спірної квартири , має рівні права та обов`язки щодо володіння, користування і розпорядження майном, позивач підлягає вселенню до спірної квартири в судовому порядку, разом із малолітньою дитиною, яка є спільною дитиною сторін, а відповідача необхідно зобов`язати не чинити позивачці перешкоди у проживанні та користуванні квартирою. Позовні вимоги у частині зобов`язання відповідача передати ключі від спірної квартири та господарського приміщення (підвалу) № НОМЕР_1 цього будинку задоволенню не підлягають, із-за відсутності підстав.

V. Розподіл судових витрат

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись Конституцією України, статтями 317,319, 321, 346 ЦК України статтями 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління ( служба) Чернігівської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_1 та малолітній дитині ОСОБА_5 перешкоди у проживанні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2020 року

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_7 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 )

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача : Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (14000, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7)

Суддя С. М. Ченцова