Дата документу 11.11.2020 Справа № 336/1461/19
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 336/1461/19 Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Номер провадження 22-ц/807/3260/20
У Х В А Л А

11 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Онищенко Е.А., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2020 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Аваліані 5А» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті внесків за утримання і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка містить клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2020 року у цій справі - відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2020 року у цій справі залишено без руху. Надано скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для направлення до Запорізького апеляційного оригіналу квитанції про сплату на належний розрахунковий рахунок судового збору в розмірі 2881,50 грн. Роз`яснено наслідки невиконання зазначених вимог.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду апеляційної інстанції особою, яка подала апеляційну скаргу, засобами електронного зв`язку з накладенням цифрового підпису надіслано заяву про усунення недоліків, яка містить клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якій вона посилаючись, на скрутне майнове становище, до заяви надала Довідку з центру занятості від 29.10.2020 року за період з 29.04.2020 року по 30.09.2020 року та Довідку з Запоріжжяобленерго від 03.12.2019 року роздруківку про відсутність доходів за період з 1 квартал 2019 року до 1 квартал 2020 року.

Проте, вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року не виконанні, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Скаржником на підтвердження свого майнового стану не надано доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Оскільки наведені доводи та надані документи не є беззаперечними доказами, які підтверджують скрутний майновий стан ОСОБА_1 та відсутність у скаржника можливості сплатити судовий збір, та не дають змоги в повній мірі оцінити її майновий стан, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ст.1 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І Конвенції.

В силу ст.13 розділу І Конвенції чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право доступу до правосуддя, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, може зазнавати обмежень, що застосовуються на розсуд держави-члена. Суд повинен встановити "розумну пропорційність" зазначених обмежень меті їх запровадження, а також з`ясувати, чи не звужується вказане право в результаті їх застосування. (справа "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії" рішення від 23 червня 1995 року).

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", рішення від 03 квітня 2008 у справі "Пономарьов проти України").

Оскільки у відведений судом строк вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року не виконані, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч.3 ст. 185, ст.. 357 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2020 року у цій справі - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2020 року у цій справі визнати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.А. Онищенко