РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Зарічне

18 лютого 2020 року Справа № 561/1081/19

Зарічненський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Петровець М.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 06 лютого 2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтвах про їх народження відповідач вказаний батьком.

Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, між ними часто виникали сварки та різного роду конфлікти на ґрунті зловживання відповідачем спиртного, які відбувалися у присутності дітей. Між сторонами втрачені взаєморозуміння та взаємоповага, шлюб носить лише формальний характер. Протягом останніх двох років стосунки між ними погіршилися. З позовом про розірвання шлюбу звертається до суду вдруге. На даний час сторони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем неможливим і таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, наміру зберегти сім`ю не має.

Крім того, вказує, що неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання, домовленості щодо участі батька дітей в їх утриманні між сторонами не досягнуто. Відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід, інших утриманців не має.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно визнав. Проти розірвання шлюбу заперечив, оскільки має намір зберегти сім`ю, просив надати термін для примирення. При цьому ствердив ті обставини, що між сторонами часто виникали сварки та різного роду конфлікти, він чинив фізичне та психологічне насильство щодо позивача, зловживав спиртним. Сторони більше чотирьох місяців разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть.

Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 лютого 2011 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтвах про їх народження відповідач вказаний батьком.

Спільне сімейне життя у сторін не склалося, різного роду непорозуміння та часті конфлікти між ними, що відбувалися у присутності неповнолітніх дітей, призвели до погіршення стосунків та розпаду сім`ї. Сторони більше чотриьох місяців разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи категоричну позицію позивача про те, що наміру зберегти сім`ю вона не має, наполягає на розірванні шлюбу, а також те, що примушування до шлюбу чи перебування у ньому є недопустими і таким, що суперечить положенням ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до переконання, що вживати заходи щодо примирення подружжя є недоцільним і таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, суд приходить до висновку про те, що шлюб існує лише формально, подальше спільне життя сторін та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам позивача, їх неповнолітніх дітей, що є підставою для розірвання шлюбу.

Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 41 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні.

На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище одержувача та платника аліментів, те, що відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід, є здоровим, працездатним, інших утриманців не має.

За наведених обставин та відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України суд вважає за вірне визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, в розмірі 1/3 частини щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 19 грудня 2019 року.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Питання про розподіл судових витрат в частині позовних вимог про розірвання шлюбу суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 24, ст. 110, ч. 2 ст. 112, 41, 180-182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 10 - 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 06 лютого 2011 року Кутинською сільською радою Зарічненського району Рівненської області, актовий запис № 1.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягувати щомісячно, починаючи з 19.12.2019 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Зарічне Рівненської області на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від його зарообітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 18.02.2020 року.

Суддя: Р. М. Снітчук