Постанова

Іменем України

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 759/5706/17

провадження № 61-323св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби

м. Києва, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Березовенко Р. В., Олійника В. І.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва (далі - Святошинський РВДВС м. Києва), Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - ГТУЮ у м. Києві), Державної казначейської служби України (далі -

ДКС України) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні Святошинський РВДВС

м. Києва знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа

№ 2-136 виданого 15 червня 2010 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 1 924 024,57 грн.

В межах даного виконавчого провадження 18 січня 2011 року державним виконавцем була винесена постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складено акт передачі нереалізованого майна стягувачу,

а саме двох пасажирських автобусів марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA,

2008 року, номер шасі № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

На думку позивача, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 лютого

2012 року у справі № 2690/1961/12 визнано що державним виконавцем незаконно було передано в рахунок погашення боргу вказані транспортні засоби. Згідно звіту про оцінку майна ТОВ «Автоекспорт» за 2010 рік вартість транспортного засобу автобусу марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA, 2008 року, номер шасі № НОМЕР_2 становить 991 000,00 грн, вартість транспортного засобу автобусу марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA номер шасі № НОМЕР_1 - 991 000,00 грн, таким чином вартість транспортних засобів на номер передачі даного нерухомого майна складала 1 982 000,00 грн.

В подальшому після передачі даних транспортних засобів стягувачу в рахунок погашення заборгованості стягувач перереєстрував дані транспортні засоби

на своє ім`я та передав до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Хайгер Лізінг» (далі - ТОВ ФК «Хайгер Лізінг») у зв`язку з чим, він вимушений звертатись з позовом до суду щодо повернення майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 червня 2013 року визнано недійсним протокол загальних зборів ТОВ ФК «Хайгер Лізінг»,

від 23 червня 2011 року про внесення до статутного капіталу товариства пасажирських автобусів марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA, 2008 року, номер шасі № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та зобов`язано

ТОА ФК «Хайгер Лізинг» повернути ОСОБА_1 пасажирські автобуси марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA, 2008 року, номер шасі № НОМЕР_1 ,

№ НОМЕР_2 .

Проте протягом тривалого часу транспортні засоби знайдені не були

і не передавались позичу і лише 22 лютого 2017 року були передані позивачу.

На момент отримання даних транспортних засобів позивачем їх вартість відповідно до висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «Некос Естимейт» (далі - ТОВ «Некос Естимейт») складає по 312 700,00 грн кожен автобус, що складає 625 400,00 грн. Таким чином внаслідок тривалої експлуатації вартість транспортних засобів була зменшена на 1 356 600,00 грн.

Просив стягнути з державного бюджету України через ДКС України на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 356 600,00 грн

та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн завдану незаконними діями державного виконавця Святошинського РУЮ в м. Києві.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з державного бюджету України через ДКС України Державного бюджету України шляхом списання коштів у безспірному порядку на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1 356 600,00 грн та моральну шкоду

в розмірі 5 000,00 грн завдану незаконними діями державного виконавця Святошинського РУЮ в м. Києві.

У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено вимоги щодо стягнення з державного бюджету України через ДКС України на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди коштів в розмірі 1 356 600,00 грн, як завдану незаконними діями державного виконавця Святошинського РУЮ

в м. Києві, поклавши в основу рішення висновок ТОВ «Некос Естимейт».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 рокурішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року скасовано,

у задоволенні позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діямиорганів ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, щодо реалізації нерухомого майна та нібито завдання матеріальної та моральної шкоди позивачу, а тому у задоволенні позову про відшкодування матеріальної

та моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади слід відмовити.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 759/5706/17, витребувано її з Святошинського районного суду м. Києва.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 02 лютого 2012 року дії державного виконавця під час виконання судового рішення згідно виконавчого листа №2-136 від 15 червня 2010 року визнано неправомірними, вказаною ухвалою визнано, що державним виконавцем незаконно було передано в рахунок погашення боргу транспортні засоби. Таким чином, незаконне передання державним виконавцем майна позивача стягувачу ОСОБА_2 має прямий причинно-наслідковий зв`язок із збитками, яких зазнав позивач.

Окрім того, заявник просив передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Доводи інших учасників справи

У лютому 2020 року Святошинський РВДВС у м. Києві подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржуване судове рішення залишити без змін. Указував, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір завданих збитків, оскільки належним доказом у справі має бути проведена судова автотехнічна експертиза, а не звіти про оцінку транспортних засобів.

Відповідь на відзив Святошинського РВДВС у м. Києві Семенюк В. І. аргументував тим, що експерти надали свої письмові заяви, що факти викладені у звітах є достовірні і відповідають дійсності, у зв`язку із чим немає підстав сумніватись у даних наданих суб`єктами оціночної діяльності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що в провадженні ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва знаходилося виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-136 виданого 15 червня 2010 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості

за договорами позики в розмірі 1 924 024,57 грн.

В рамках даного виконавчого провадження 18 січня 2011 року державним виконавцем була винесена постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складено акт передачі нереалізованого майна стягувачу,

а саме двох пасажирських автобусів марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA,

2008 року, номер шасі № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

Згідно звіту про оцінку майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоекспорт» за 2010 року вартість транспортного засобу автобусу марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA, 2008 року, номер шасі НОМЕР_1 , становить 991 000,00 грн, вартість транспортного засобу автобусу марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA номер шасі № НОМЕР_1 - 991 000,00 грн, таким чином вартість транспортних засобів на момент передачі даного нерухомого майна складала 1 982 000,00 грн.

10 грудня 2010 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві уклало договір №К-233-СВ-а з Приватним підприємством Спеціалізоване підприємство «Юстиція» про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, після чого вищезазначені автобуси були виставлені для реалізації на аукціон 29 грудня 2010 року. 17 січня 2011 року було повторно призначено проведення аукціону, однак у зв`язку з відсутністю покупців - вдруге не відбувся, після чого зазначене майно було знято з продажу на аукціоні.

Встановлено, що 18 січня 2011 року, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві на адресу стягувача було направлено повідомлення про те, що аукціон не відбувся, майно знято з реалізації

та запропоновано стягувачу залишити за собою непродане майно.

Також встановлено, що стягувач ОСОБА_2 звернувся до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві з заявою про те, що він бажає залишити

за собою нереалізоване рухоме майно, а саме чотири транспортні засоби, автобуси марки:

KING LONG BUSES KL Q6891 GA 5850, (2008), сірий, номер двигуна НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_1 ;

KING LONG BUSES KL Q6891 GA 5850, (2008), сірий, номер двигуна НОМЕР_4 , номер шасі: НОМЕР_5 ;

KING LONG BUSES KL Q6891 GA 5850, (2008), сірий, номер двигуна НОМЕР_6 , номер шасі: НОМЕР_2 ;

KING LONG BUSES KL Q6891 GA 5850, (2008), сірий, номер двигуна НОМЕР_7 , номер шасі: НОМЕР_8 , що належать на праві власності ОСОБА_1 згідно договору інвойс № Е2007191А від 03 грудня 2007 року.

18 січня 2011 року, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ

у м. Києві Пекліним О. А. винесено постанову про передачу майна стягувачу

в рахунок погашення боргу та накладено акт передачі нереалізованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Стягувач ОСОБА_2 отримав чотири автобуси, після чого зареєстрував автомобілі на себе та передав до статутного фонду ТОВ ФК «Хайгер Лізінг», де він був одним з засновників.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 червня 2013 року визнано недійсним протокол загальних зборів ТОВ ФК «Хайгер Лізінг»,

від 23 червня 2011 року про внесення до статутного капіталу товариства пасажирських автобусів марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA, 2008 року, номер шасі № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та зобов`язано

ТОВ ФК «Хайгер Лізинг» повернути ОСОБА_1 пасажирські автобуси марки KING LONG BUSES KL Q6891 GA, 2008 року, номер шасі № НОМЕР_1 ,

№ НОМЕР_2 .

22 лютого 2017 року транспортні засоби були передані позивачу.

На момент отримання даних транспортних засобів позивачем 22 лютого 2017 рокуїх вартість відповідно до висновку ТОВ «Некос Естимейт» складає

по 312 700,00 грн кожен автобус, що складає 625 400,00 грн.

Таким чином внаслідок тривалої експлуатації вартість транспортних засобів була зменшена на 1 356 600,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2012 року визнано дії державного виконавця ВДВС Святошинського районного управління юстиції

у м. Києві щодо неповідомлення боржника про винесення постанов під час виконання судового рішення згідно виконавчого листа № 2-136 від 15 червня 2010 року, а саме про відкриття виконавчого провадження від 17 червня

2010 року, про зупинення виконавчого провадження від 16 серпня 2010 року, про поновлення виконавчого провадження від 12 жовтня 2010 року, про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі

у виконавчому провадженні від 08 листопада 2010 року, про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18 січня 2011 року - неправомірними, визнано дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві щодо проведення оцінки транспортних засобів згідно висновку з експертної оцінки майна транспортних засобів ТОВ «Українська експертна група» незаконними,

а вказаний висновок таким, що не відповідає вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна та зобов`язано державного виконавця ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві провести повторну оцінку транспортних засобів іншим суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та скасовано постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції

у м. Києві від 18 січня 2011 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом

у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (чинний на момент виникнення спірних відносин) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Положеннями статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним

чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню

у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Відшкодування майнової та моральної шкоди за своєю правовою природою

є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до приписів статей 1173 та 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальних норм статей 1166, 1167 ЦК України, що вимагають встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою

та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статті 1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

За таких обставин необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю

і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність

за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилався на те,

що протиправність (незаконність) дій державного виконавця встановлена ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 лютого 2012 року у справі

№ 2690/1961/12.

Зі змісту ухвали Апеляційного суду міста Києва від 02 лютого 2012 року у справі № 2690/1961/12 вбачається, що дії державного виконавця щодо передачі транспортних засобів стягувачу у рахунок погашення боргу є неправомірними

із тих підстав, що боржник не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем інших дій (зупинення, поновлення виконавчих дій, призначення експертизи), проведена оцінка транспортних засобів є незаконною.

Проте порушення порядку звернення стягнення на заставлене майно

не є прямим наслідком його втрати чи пошкодження, про що йдеться у позовній заяві ОСОБА_1 .

Крім того, скаржником не надано доказів того, що в результаті дій саме державного виконавця вартість спірних транспортних засобів була зменшена, тому, відповідно до вищевикладеного шкода, заподіяна майну ОСОБА_1 виникла не внаслідок протиправних дій державної виконавчої служби,

а викликана іншими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази

за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту завдання йому майнової шкоди неправомірними діями, бездіяльністю посадових осіб державної виконавчої служби, а, отже, не доведено наявності всіх необхідних умов для застосування статті 1174 ЦК України, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд при вирішенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

Підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду визначені у статті 403 ЦПК України.

Наведені заявником аргументи для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, в розумінні приписів частини п`ятої статті 403 ЦПК України,

не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему та сприятимуть формуванню єдиної правозастосовчої практики, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції, зводяться

до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі, що не належить до компетенції касаційного суду.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, й підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 400, 401, 403, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи

на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська