П О С Т А Н О В А

іменем України

09 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України на рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 березня 2020 року у справі за позовом Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ДП «Готельний комплекс «Національний» звернувся до суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що в період із 14 жовтня по 17 жовтня 2019 року здав відповідачу в оренду кімнату № НОМЕР_1 в готельному комплексі на вул.Липській 5 у м.Києві. 15 жовтня 2019 року на прохання відповідача до кімнати було підселено особу жіночої статі, яка виїхала з готелю наступного дня.

Вказував, що під час огляду номера готелю при виїзді відповідача 17 жовтня 2019 року виявлено пошкодження екрану телевізора LG 43LH570V, двох ламп настольних, торшера високого, електрофена у ванній кімнаті і дзеркала косметичного, про що покоївка готелю відразу повідомила адміністратора і в цей же день подала доповідну записку керівництву. При цьому відповідач не дочекавшись перевірки номера готелю вийшов на вулицю і більше не з`являвся. Працівниками готелю було складено акт про псування майна готелю від 17 жовтня 2019 року. Згідно бухгалтерської довідки залишкова вартість пошкодженого майна в номері готелю НОМЕР_1 складає 22164,55 грн., з якихвартість телевізора LG 43LH570V - 15499 грн., дзеркало косметичне з регульованим кутом нахилу - 3003,33 грн, торшер високий - 1324 грн., 2 лампи настільні по 1950 грн. та електрофен - 387,48 грн. У зв`язку з наведеним просив стягнути з відповідача на його користь завданий збиток у розмірі 22164,55 грн. та судовий збір.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 20 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, позивач ДП «Готельний комплекс «Національний» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду про недоведеність факту пошкодження

- 2 -

майна готелю, які спростовуються доповідними записками та актом про встановлення пошкодження майна у номері готелю, складеними 17 жовтня 2019 року працівниками позивача, які суд належно не перевірив та дав їм неправильну оцінку. Суд невірно застосував положення ст.1166 ЦК України, яка встановлює презумпцію вини заподіювача шкоди і яка саме на відповідача покладає обов`язок доказування відсутності своєї вини, чого відповідач не спростував. Суд не звернув уваги, що відповідач не звертався до працівників готелю щодо пошкодження майна у номері. Окрім того, суд не врахував, що згідно п.5.6 Правил користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, затверджених наказом Державної туристичної адміністрації України № 19 від 16 березня 2004 року, відшкодування збитків, заподіяних споживачем у зв`язку з пошкодженням майна готелю, здійснюється ним відповідно до чинного законодавства України.

Відповідач ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 22164,55 грн.,що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що Державне підприємство «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України діє в сфері надання готельних послуг.

В період із 14 жовтня по 17 жовтня 2019 року ДП «Готельний комплекс «Національний» згідно з реєстраційними картками здав відповідачу в оренду кімнату № НОМЕР_1 в готельному комплексі на вул.Липській 5 у м.Києві.

Також судом встановлено, що під час огляду номера готелю при виїзді відповідача 17 жовтня 2019 року виявлено пошкодження екрану телевізора LG 43LH570V, двох ламп

- 3 -

настольних, торшера високого, електрофена у ванній кімнаті і дзеркала косметичного, про що покоївка готелю повідомила адміністратора і в цей же день подала доповідну записку керівництву. Працівниками готелю було складено доповідні записки і акт про псування майна готелю від 17 жовтня 2019 року.

Як вказує позивач у заяві повідомити відповідача про нанесення матеріальної шкоди не було можливим, оскільки відповідач, не дочекавшись перевірки номера готелю, вийшов на вулицю і більше не з`являвся.

Працівниками готелю було складено акт про псування майна готелю від 17 жовтня 2019 року. Згідно бухгалтерської довідки залишкова вартість пошкодженого майна в номері готелю 801складає 22164,55 грн., з якихвартість телевізора LG43LH570V - 15499 грн., дзеркало косметичне з регульованим кутом нахилу - 3003,33 грн, торшер високий - 1324 грн., 2 лампи настільні по 1950 грн. та електрофен - 387,48 грн.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обгрунтовував свої висновки недоведеністю позовних вимог, зокрема недоведеністю факту завдання шкоди відповідачем та її розміру.

При цьому суд виходив з того, що надані позивачем докази - доповідні записки та акт про встановлення пошкодження майна у номері, бухгалтерські довідки про залишкову вартість майна, не підтверджують факт завдання шкоди майну позивача та не доводять, що саме визначене позивачем майно було пошкоджено і знаходилося у номері готелю № НОМЕР_1 .

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки, вирішуючи спір, суд допустив неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «Готельний комплекс «Національний» просить відшкодувати збитки, завдані пошкодженням майна в номері готелю.

Спірні правовідносини регулюються ст.1166 ЦК України, згідно ч.1 якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Посилаючись на те, що позивач не довів вину відповідача у спричиненні йому матеріальної шкоди, суд не звернув уваги на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Тобто, з урахуванням приписів ч.2 ст.1166 ЦК України, а також визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, не позивач доводить наявність вини відповідача, а саме на відповідача закон покладає обов`язок доведення відсутності його вини у заподіянні шкоди позивачу.

Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

На порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, ст.1166 ЦК України суд поклав обов`язок доведення підстав позову (вини відповідача) на позивача, що є помилковим.

Виходячи із змісту ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач надав докази, які поза всяким сумнівом свідчать про факт пошкодження майна в номері готелю, зокрема: реєстраційні картки на громадянина Німеччини ОСОБА_1 (а.с.8-9), докази оплати наим проживання (а.с.10-11), доповідні записки покоївки і чергових адміністраторів готелю (а.с.13-14), акт, складений 17 жовтня

- 4 -

2019 року завідуючим секцією, черговим та покоївкою, про пошкодження майна у номері готелю801, а саме: телевізора LG 43LH570V, дзеркала косметичного, торшера високого, 2 ламп настільних та електрофена, бухгалтерською довідкою про балансову вартість пошкодженого майна (а.с.16).

В той же час колегія суддів вважає, що неправильність висновків суду щодо підстав відмови у позові не призвела до неправильного вирішення спору.

Позов не підлягає до задоволенння з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є громадянином Німеччини, паспорт НОМЕР_2 .

З огляду на відсутність у позивача відомостей про місце його проживання (реєстрації) у Німеччині, позивач зазначив у позовній заяві адресу відповідача за адресою готелю - АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності, оскільки очевидним є той факт, що відповідач у номері готелю перебував тимчасово три дні і більше там не проживає.

За таких обставин відповідач не був повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи, оскільки направлена за адресою готелю позовна заява з додатками повернулася до суду першої інстанції без вручення.

Такий же результат направлення апеляційним судом копії апеляційної скарги з додатками, яка повернулася без вручення.

Отже, відповідач взагалі не повідомлений про наявність даної справи і про її розгляд судами України.

Відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч.4 ст.10 ЦПК Українисуд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людинияк джерела права.

Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, при цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Належне повідомлення сторони про розгляд справи є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено п.1 ст.6 Конвенції і про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Зокрема у справі «Лопушанський проти України» у зв`язку із розглядом справи у відсутність відповідача, який не був належно повідомлений, суд констатував, що не було дотримано принципу рівності сторін, гарантованого п.1 ст.6 Конвенції, що потягло її порушення.

Окрім того, належне повідомлення сторони про розгляд справи є однією з процесуальних гарантій принципу рівності сторін.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Наведене у свою чергу дає підстави для висновку, що розгляд справи у відсутність відповідача громадянина Німеччини ОСОБА_1 , який взагалі не повідомлений про

- 5 -

розгляд даної справи, в тому числі не отримував ні позовної заяви з додатками, ні апеляційної скарги, а відтак був позбавлений можливості представити суду свою позицію і свої аргументи по суті вимог до нього, буде становити порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У відповідності до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на наведене мотивувальна частина рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 березня 2020 року підлягає зміні в частині визначення правових підстав відмови у задоволенні позову, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України задоволити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 березня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішенняПечерського районного суду м.Києва від 20 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: