Справа № 484/4267/19
Провадження № 2/484/155/20
11.02.2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Максютенко О.А.
при секретарі Завірюха В.Ю.
відповідач: приватне сільськогосподарське підприємство «Ніко»
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Ніко» про визнання недійсним договору оренди землі від 15.08.2008 року
за участю: представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що йому належить на підставі державних актів на праві власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 933638 та Серії ЯЕ №933637 виданого 13.08.2008 року Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 482548600:02:000:0556, площею 3.92 га. та кадастровий номер 482548600:02:000:1299 площею 0.40 га., які розташовані та території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.
У 2018 році позивач дізнався, що ним нібито було укладено договір оренди зазначених вище земельних ділянок з Приватним сільськогосподарським підприємством «НІКО», а також, що вказаний договір вже пройшов державну реєстрацію.
Разом з тим, позивач будь-якого договору насправді з зазначеною вище особою ніколи не укладав та навіть не знає що це за підприємство.
Разом з тим позивач стверджує, що ніколи не мав наміру укладати договір оренди земельної ділянки з ПСП «НІКО», з відповідними пропозиціями не зверталися, вказаний договір позивачем з відповідачем ніколи не укладався та не підписувався. Більше того, позивач взагалі ніколи не бачив вказаного договору, оскільки відповідач позивачеві примірник угоди не надавав.
За таких умов, зважаючи на відсутність будь-якого волевиявлення позивача, направленого на укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки та невідповідність його змісту внутрішній волі ОСОБА_1 , вважає, що договір оренди землі від 15.08.2008 року має бути визнаний недійсним, як такий, що вчинений без дотримання вимог ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України.
11.09.2019 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.
08.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача вважає, що позовні вимоги являються надуманими, безпідставними та необгрунтованими. Таким чином, необхідно відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав.
14 січня 2005 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області за реєстраційним номером 180, було видано довіреність за підписом довірителя ОСОБА_1 . Даною довіреністю, він уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси в усіх установах, вчинення від її імені правочинів щодо розпорядження всім нерухомим майном, найму (оренди), визначати суттєві умови правочинів на свій розсуд, отримання грошових коштів по укладеним договорам, а також розписуватися за неї.
В зв`язку з вище викладеним, обставин, вказаних позивачем як підстави, для визнання спірного договору недійсним не встановлено, тобто не виявленні правопорушення на які посилається позивач. Вказані позивачем підстави для визнання спірного договору недійсним не знайшли свого підтвердження, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Факт того, що спірний договір ОСОБА_1 не підписував відповідач не заперечує, так як згідно вище викладеного, саме на підставі довіреності представляючи інтереси свого довірителя ОСОБА_1 , ОСОБА_4 від імені свого довірителя підписав спірний договір.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні вимоги викладені в позовній заяві не визнав, посилаючись на обставини, які він зазначив у відзиві на позовну заяву, заперечував проти задоволення позову.
Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.
Так судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 933638, виданого 13.08.2008 року Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 482548600:02:000:0556, площею 3.92 га., яка розташована на території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Також, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 933637, виданого 13.08.2008 року Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області позивачці належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 482548600:02:000:1299 площею 0.40 га., яка розташована на території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.
Даний договір оренди землі позивач не підписував, від його імені, на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області 14 січня 2005 року за реєстраційним номером 180, це зробив ОСОБА_4 , що підтверджується відповідачем та зазначеним в оригіналі договору записом.
Даною довіреністю ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси в усіх установах, вчинення від його імені правочинів щодо розпорядження всім нерухомим майном, найму (оренди), визначати суттєві умови правочинів на свій розсуд, отримання грошових коштів по укладеним договорам, а також розписуватися за нього.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина першастатті 628 ЦКУкраїни).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина першастатті 638 ЦКУкраїни).
Відповідно достатті 13 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі»передбачена письмова форма договору оренди землі.
Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина другастатті 207 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу.
За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Факт відсутності волевиявлення ОСОБА_1 на укладення оспорюваного договору оренди землі через представника ОСОБА_4 на підставі доручення не підтверджено будь-якими доказами.
Згідно стаття 244 ЦПК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, покладається на позивача.
Позивач не навів та не надав жодного доказу невідповідності оспорюваного правочину нормам закону, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають за їх безпідставністю.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Ніко» про визнання недійсним договору оренди землі від 15.08.2008 року - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 18.02.2020 року.
Суддя: