Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

присяжних: Стороженко М.І., Семеняченко О.А.,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - Капустіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про оголошення фізичної особи померлою, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, посилаючись на наступні обставини.

Вони з його братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Мінськ ( Республіка Білорусь ), мають у спільній частковій власності батьківський житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

По 1/6 частині вказаного будинку вони успадкували після смерті їхнього батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1979 року, а 2/3 частини були подаровані йому їхньою матір`ю ОСОБА_5 на підставі договору дарування частини жилого будинку від 28.01.2000 року.

Таким чином, він є власником 5/6 частин, а ОСОБА_3 - 1/6 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, про місце перебування його брата ОСОБА_3 йому невідомо вже більше 6 років, що унеможливлює врегулювання питання їхньої спільної власності на вказаний будинок.

У вищевказаному будинку після смерті їхніх з братом батьків проживав брат зі своєю дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також його сім`я.

Його племінниця, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Брат до 2011 року проживав разом із його сім`єю за вищевказаною адресою, а в 2011-2012 роках почав їздити на заробітки в м. Мегіон, Тюменська область ( Російська Федерація ). Робота була сезонна - взимку брат працював, а на літо приїздив у Білу Церкву. Поки брат був на заробітках закордоном, вони постійно підтримували з ним зв`язок.

Проте, в 2013 році брат перестав виходити на зв`язок і не повернувся на літо додому у м. Біла Церква, як робив це зазвичай, причини цього йому не відомі.

Тому, 17.09.2013 року його дружина, ОСОБА_6 , звернулась до Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про зникнення ОСОБА_3 .

Відповідно до наданої Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області відповіді на адвокатський запит адвоката Капустіна В.В., за результатами розгляду звернення ОСОБА_6 про зникнення ОСОБА_3 було встановлено відсутність будь-якого правопорушення, інформація про місце фактичного проживання ОСОБА_3 відсутня на даний час.

Таким чином, з 2013 року місце перебування його брата ОСОБА_3 йому не відоме, так само як і не відома будь-яка інформація щодо нього, на зв`язок брат з того часу жодного разу не виходив, що дає підстави припустити, що він помер.

Оголошення його брата ОСОБА_3 померлим необхідне для врегулювання цивільних правовідносин щодо їхнього спільного майна та реалізації його спадкових прав.

Просив суд оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінськ ( Республіка Білорусь ) померлим з дня набрання рішення суду законної сили ( а. с. 2-4 ).

Ухвалою судді від 05 грудня 2019 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у вищевказаній справі та проводити розгляд справи в порядку окремого провадження судом у складі судді та двох присяжних ( а. с. 15 ).

16 грудня 2019 року судом зроблено запити, які спрямовані на адресу головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради Білоцерківська міська лікарня № 2, комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 6, Управлінню адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області та Білоцерківському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України в Київської області стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 19-22 ).

В судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Капустін В.В. кожний окремо підтримали заяву, надали пояснення аналогічні викладеним в заяві та просили суд оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим з дня набрання рішення суду законної сили.

Заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання свого представника не направила, судом отримано лист 08.01.2020 року за вх. № 243, за підписом начальника Савченко О.П., в якому просили розглядати дану справу згідно чинного законодавства без представника їхнього відділу ( а. с. 29 ).

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що заявник з його братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Мінськ ( Республіка Білорусь ), мають у спільній частковій власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/6 частині вказаного будинку вони успадкували після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1979 року ( а. с. 7 ), а 2/3 частини були подаровані заявнику матір`ю ОСОБА_5 на підставі договору дарування частини жилого будинку від 28.01.2000 року ( а. с. 8 ).

Таким чином, заявник є власником 5/6 частин, а ОСОБА_3 - 1/6 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що у вищевказаному будинку після смерті батьків, ОСОБА_3 проживав зі своєю дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та з сім`єю заявника.

Донька ОСОБА_3 , племінниця заявника, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 20 серпня 2005 року ( а. с. 9 ).

Звертаючись до суду з вищевказаною заявою, заявник просить суд оголосити його брата померлим, так як місце перебування його брата йому невідоме вже більше 6 років, що унеможливлює врегулювати питання їхньої спільної власності.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

За визначенням частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; при цьому у порядку окремого провадження спір про право не вирішується (частина шоста статті 294 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про оголошення фізичної особи померлою. Заява про оголошення фізичної особи померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна (стаття 305 ЦПК України).

Оголошення особи померлим за своїм призначенням є необхідною умовою для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Оголошення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим необхідне ОСОБА_1 для врегулювання цивільних правовідносин та для реалізації спадкових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

В судовому засіданні встановлено, що заявник бачив свого брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 останнього разу за адресою його проживання у 2012 році, так як останній працював на заробітках в м. Мегіон, Тюменська область ( Російська Федерація ). Заявник та його брат ОСОБА_3 постійно підтримували зв`язок, проте, в 2013 році ОСОБА_3 перестав виходити на зв`язок.

17.09.2013 року ОСОБА_6 , яка є дружиною заявника звернулась до Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про зникнення ОСОБА_3 .

У наданій Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області відповіді від 14.11.2019 року за № 276азі, в останній зазначено, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_6 про зникнення ОСОБА_3 було встановлено відсутність будь-якого правопорушення, інформація про місце фактичного проживання ОСОБА_3 відсутня на даний час ( а. с. 10 ).

З відповіді Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області від 03.01.2020 року за вих. № 1863/1, яка отримана судом 16.01.2020 року за вх. № 1495 вбачається, що за даними реєстру територіальної громади м. Біла Церква відомості про реєстрацію місця проживання громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в управлінні адміністративних послуг Білоцерківської міської ради відсутні ( а. с. 35 ).

16 січня 2020 року за вх. 1533 судом отримано відповідь з відділу з питань виплати пенсій № 1 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій зазначено, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 на обліку не перебував та не отримував пенсійні виплати ( а. с. 38 ).

У відповіді Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 02.01.2020 року за вих. № 03-05/9, яка отримана судом 22 січня 2020 року за вх. № 2310 зазначено, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01.01.2016 року по 16.12.2019 року на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебував ( а. с. 39 ).

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Приймаючи до уваги викладене, встановивши, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній в місці його проживання та знаходження його майна, а також відсутні відомості про місце його перебування більше трьох років, суд дійшов висновку, що заява є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 46, 47 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 258, 259, 263- 265, 273, 305-309, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про оголошення фізичної особи померлою, - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Мінськ ( Республіка Білорусь ), померлим з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 ( адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області ( адреса місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 22 ).

Повне судове рішення складено 18 лютого 2020 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов
Присяжні М.І. Стороженко О.А. Семеняченко