"18" лютого 2020 р.
Справа № 642/6640/19
Провадження № 2/642/422/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Конєвої А.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, про скасування заборони на нерухоме майно, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду, в останній редакції з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, про скасування заборони на нерухоме майно.

В обґрунтовані позову вказала, що є власником житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 40 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До червня 2007 року домоволодіння, що знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 , перебувало у спільній частковій власності та належало:

- ОСОБА_1 36/100 частин домоволодіння;

- ОСОБА_2 64/100 частин домоволодіння.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.06.2007 року у справі №2-2780/07 було затверджено мирову угоду між сторонами, за якою домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було розділено в натурі на два окремі домоволодіння, з наступним присвоєнням окремих поштових адрес.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради від 03.06.2008 року №14333 про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на два самостійних (міститься в матеріалах справи), вирішено виділити житловий будинок літ. «А-1» і житловий будинок літ. «М-2» з обслуговуючими надвірними будівлями, які знаходяться в користуванні ОСОБА_2 з земельною ділянкою площею 621 кв.м. зі складу домоволодіння АДРЕСА_1 та присвоїти йому окрему адресу: АДРЕСА_1 .

В 2018 році Позивач звернулася до Департаменту реєстрації Харківської міської ради з метою перевірки наявності обтяжень на належному їй на праві приватної власності майні.

Як вбачається з інформаційної довідки №168290825 від 28.05.2019 року на житловий будинок, який належить позивачеві на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження, а саме заборона на нерухоме майно (номер запису про обтяження 6274677). Підставою зазначеного обтяження є договір довічного утримання, який було укладено 11.11.1992 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений Другою Харківською держнотконторою та зареєстрований в реєстрі за №4-6299.

Оскільки арешт майна порушує права позивача, вона просить скасувати заборону на нерухоме майно, а саме житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 40 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить їй на праві приватної власності.

Від представника позивача Лисенко О.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Про слухання справи повідомлена належним чином. Заперечення щодо позову не надала.

Представник третьої особи - Першої Харківської міської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з`явився. Подали до суду заяву про слухання справу у відсутності представника. У вирішенні питання покладались на розсуд суду.

Представник третьої особи - Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився. Про слухання справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як встановлено судом - ОСОБА_1 , є власником житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 40 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До червня 2007 року домоволодіння, що знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 , перебувало у спільній частковій власності та належало:

- ОСОБА_1 36/100 частин домоволодіння;

- ОСОБА_2 64/100 частин домоволодіння.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.06.2007 року у справі №2-2780/07 було затверджено мирову угоду між сторонами, за якою домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було розділено в натурі на два окремі домоволодіння, з наступним присвоєнням окремих поштових адрес.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради від 03.06.2008 року №14333 про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 на два самостійних, вирішено виділити житловий будинок літ. «А-1» і житловий будинок літ. «М-2» з обслуговуючими надвірними будівлями, які знаходяться в користуванні ОСОБА_2 з земельною ділянкою площею 621 кв.м. зі складу домоволодіння АДРЕСА_1 та присвоїти йому окрему адресу: АДРЕСА_1 .

В 2018 році Позивач звернулася до Департаменту реєстрації Харківської міської ради з метою перевірки наявності обтяжень на належному їй на праві приватної власності майні.

Як вбачається з інформаційної довідки №168290825 від 28.05.2019 року на житловий будинок, який належить позивачеві на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження, а саме заборона на нерухоме майно (номер запису про обтяження 6274677). Підставою зазначеного обтяження є договір довічного утримання, який було укладено 11.11.1992 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений Другою Харківською держнотконторою та зареєстрований в реєстрі за №4-6299.

Відповідно до запису акта про смерть № 18627 яке витребувано судом ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з положеннями ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст.746 ЦК України, відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа.

Як вбачається з положень ст.748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до положень ст.754 ЦК України, набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача. Втрата (знищення), пошкодження майна, яке було передане набувачеві, не є підставою для припинення чи зменшення обсягу його обов`язків перед відчужувачем.

Згідно з положеннями ч.2 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Як встановлено в ст.73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження:

за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири);

за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона;

при посвідченні договору довічного утримання;

при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;

за повідомленням іпотеко держателя

в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє. користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

В силу ст.ст.317,319,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також, як передбачено ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На теперішній час в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є запис про заборону відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 40 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності Позивачеві.

Відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Наявність зазначеної заборони на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності Позивачеві, порушує її права на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Позивач не має жодного стосунку до договору довічного утримання, який було укладено 11.11.1992 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений Другою Харківською держнотконторою та зареєстрований в реєстрі за №4-6299.

Відчужувач за договором довічного утримання, який було укладено 11.11.1992 року на даний час вже помер і Відповідач, ОСОБА_2 , мала б звернутися до нотаріуса для зняття заборони на майно, однак в добровільному порядку цього робити не бажає.

Позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку відновити свої порушені права оскільки не є стороною вищезазначеного договору довічного утримання і не має відповідних документів для звернення до нотаріуса для зняття заборони на належне їй майно, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 4, ст. 30, 76-83, 133, 141, 174-177, 315-318 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, про скасування заборони на нерухоме майно задовольнити повністю.

Скасувати заборону на нерухоме майно, а саме житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 40 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , номер запису про обтяження: 27266790 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 6274677) зареєстроване 20.12.2007 року Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою (колишня Перша Харківська ДНК) на підставі договору довічного утримання від 11.11.1992 року посвідченого Другою Харківською держнотконторою та зареєстрованого в реєстрі за №4-6299.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2020.

Сторони по справі:

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_1 ,

зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_2

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 ,

РНОКПП не відомий,

зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_2

інші засоби зв`язку не відомі

ТРЕТЯ ОСОБА 1: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора,

Код ЄДРПОУ не відомий,

61003, м. Харків, майдан Конституції, 1,

ТРЕТЯ ОСОБА 2: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, Код ЄДРПОУ не відомий,

61003, м. Харків, майдан Конституції, 7,

Суддя А.М. Гримайло