РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Кравчук А.М.,

з участю сторін:

заявника ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису щодо кривдника - свого чоловіка ОСОБА_3 ..

В обґрунтування заяви покликається на ту обставину, що вона з кривдником перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З початку 2019 року сімейне життя між подружжям не склалося. З весни 2019 року шлюбні відносини між ними припинились, вона ще будучи вагітною переїхала проживати до батьківського будинку, де живе з дитиною і по даний час. На фоні незгод в родині систематично виникали сварки, які переросли у серйозні конфлікти, в яких поведінка ОСОБА_3 стала агресивною. Неодноразово він погрожував заявниці фізичною розправою та відібранням дитини. Навесні 2020 року ОСОБА_3 безпідставно звинувачував її у зраді та заявляв про сумніви у його батьківстві. Після здачі відповідних лабораторних аналізів, він не заспокоївся, знову почав вести себе неадекватно, в присутності дитини влаштував скандали, психологічно тиснув на неї демонструючи при цьому своє вміння володіти ножем.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про розлучення, однак з вини відповідача судовий процес постійно затягується. 12 жовтня 2020 року після чергового судового засідання ОСОБА_3 з`явився без попередження в житло заявниці та безпричинно наніс їй удари руками по обличчю, чим спричинив тілесні ушкодження. За даним фактом проводиться розслідування Володимир-Волинським ВП ГУНП у Волинській області. В той же час ОСОБА_3 своєї агресивної поведінки не припинив, і з цього часу неодноразово погрожував їй та її батькам фізичною розправою. На даний час заявниця, турбуючись про життя та здоров`я дочки намагається всіляко уникати спілкування з чоловіком.

У зв`язку з викладеними обставинами, оскільки існує вірогідність продовження вчинення домашнього насильства, просить суд встановити обмежувальний припис відносно кривдника строком на 6 місяців, яким заборонити ОСОБА_3 перебувати за місцем її реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування; заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати її, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

03 листопада 2020 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заяву підтримали та просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Вказали, що агресивна поведінка її чоловіка стає щоразу більш агресивно. Востаннє, незважаючи на кримінальне провадження, він погрожував їй фізично розправою публічно у приміщенні Володимир-Волинського міського суду після чергового судового засідання при розгляді позову про розірвання шлюбу. На переконання заявниці, вона вважає такі погрози чоловіка реальними до виконання.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судові засідання не з`явився. Про розгляд даної заяви повідомлявся. Заяв, заперечень чи інших клопотань до суду не подав. За вказаних обставин, у відповідності до вимог ч.1 ст.3505 ЦПК України, суд провів розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши та оцінивши докази в сукупності суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.3502 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до положень пунктів 3, 6, 8, 17 частини першої статті 1 Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані,, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника являє собою встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до змісту частини першої статті 26 Закону, у разі вчинення домашнього насильства постраждала особа або її представник, у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування мають право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника.

Частинами другою-четвертою статті 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Зважаючи на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Відповідно до ч.3 ст.26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1 даного Закону, оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Таким чином, відповідно до вищевказаного Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що заявниця з кривдником перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між подружжям не склалося, заявниця з дитиною проживає окремо із чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 . У червні 2020 року звернулась із позовом про розірвання шлюбу.

Так, заявниця стверджувала про застосування протягом тривалого часу психологічного насильства щодо неї з боку ОСОБА_3 .

Наданим до суду витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань стверджується, що 12 жовтня 2020 року у селі Сусваль Володимир-Волинського району, колишній чоловік ОСОБА_3 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту з колишньою дружиною ОСОБА_1 , наніс два удари в обличчя останній, чим сприщив потерпілій тілесні ушкодження.

За доводами заявниці вказане фізичне насильство по відношенню до неї ОСОБА_3 застосовував в присутності малолітньої дитини, яка в цей час перебувала у неї на руках, що вказує на його особливу зухвалість по відношенню до дитини.

Крім того, заявницею подано до суду копії сторінок її медичної картки, відповідно яких за наслідками побиття чоловіком отримала головні болі та нервові розлади, у зв`язку з чим 30 жовтня 2020 року зверталась до лікаря-невролога, який діагностував у неї вегето-судинну дистонію.

За таких обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність фактів застосування психологічного та фізичного насильства з боку кривдника ОСОБА_3 в адресу потерпілої ОСОБА_1 .

Доказів про протилежне суду у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України, суду надано не було.

При цьому суд також зважає і на те, що в період розгляду судом справи про розлучення сторін може мати місце рецидив агресивної поведінки кривдника, що призведе до настання більш тяжких наслідків. Оскільки розгляд даної справи призначено на 17 листопада 2020 року, приходить до висновку про доцільність встановлення обмежувального припису терміном на один місяць.

На переконання суду вказаний термін буде мати превентивний характер, надасть можливість ОСОБА_3 заспокоїтись, у нормальній обстановці переосмислити протиправний характер своїх дій та їх наслідки, законним та мирним шляхом знайти консенсус у спілкуванні з дружиною, а отже і їх спільною дитиною.

Згідно ч.1 ст.3507 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 3502 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 3506 цього Кодексу.

У відповідності до ст.3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 350-1 - 350-6, 350-8, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього наступні обов`язки:

1.заборонити перебувати за місцем реєстрації (проживання) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. заборонити наближатися ближче ніж на 50 (п`ятдесят) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

3. заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

4. заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису терміном на 1 (один) місяць, який рахувати з дня ухвалення рішення суду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Володимир-Волинський відділ поліції ГУНП у Волинській області для взяття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскарження даного рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2020 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер