Ухвала

02 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 756/16565/19

провадження № 61-14935ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним. Зазначив, що 09 червня 2019 року він придбав смартфон Samsung G973F шляхом оформлення безвідсоткової розстрочки на 25 місяців. Згідно із акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №482829990 від 09 червня 2019 року між ним та АТ «Альфа-Банк» було досягнуто згоди з приводу укладення кредитного договору, за умовами якого йому наданий кредит у розмірі 30 998,81 грн під процентну ставку 0,01% з датою остаточного повернення кредиту 10 липня 2021 рік. Здійснюючи щомісячні платежі, він виявив, що до суми щомісячного платежу відповідач включив плату за обслуговування кредиту у розмірі 3,25% від суми кредиту (змінна частина), 35 грн (фіксована частина), а також додаткову плату за послуги з переказу коштів та приймання готівки. Вважає, що такі умови є несправедливими, оскільки вказані супутні послуги кредитодавця суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», жодних додаткових угод про надання супутніх послуг з відповідачем він не підписував, перелік цих послуг йому невідомий. ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними положення вказаного кредитного договору щодо встановлення плати за обслуговування кредиту у розмірі 3,25% від суми кредиту (змінна частина), 35 грн (фіксована частина); визнати недійсним додаток № 1 до Угоди про надання спірного кредиту у частині надання вищезазначених супутніх послуг банком у розмірі 35 грн. та 1042, 46 грн. Також зазначив, що він сплатив шість чергових платежів і з урахуванням комісії за спірні супутні послуги та надмірно сплатив 175 грн, які просив зарахувати у рахунок погашення заборгованості за договором.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року тапостанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) вказано, що «наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.».

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживача, в якій позивач просить визнати кредитний договір (за умовами якого йому наданий кредит у розмірі 30 998,81 грн під процентну ставку 0,01% з датою остаточного повернення кредиту 10 липня 2021 рік) частково недійсним.

Таким чином, правові вимоги позивача мають грошове вираження, що свідчить про її майновий характер.

Отже, справа № 756/16565/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 756/16565/19 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

В. І. Крат

М. М. Русинчук