Провадження №2/235/273/20
Справа №235/8229/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Покровської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення. В обґрунтуванням своїх позовних вимог вказав, що є власником трансформаторного кіоску загальною площею 21.0 кв. м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Москаленко О.В. 11 листопада 2004 року, реєстр № 7380. Право власності на нерухомість зареєстровано в Державному реєстрі права на нерухоме майно 28.04.2005 року за реєстраційним номером 7179702. У зв`язку з втратою договору купівлі-продажу він звернувся до Донецького обласного державного нотаріального архіву із заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документу. Однак у видачі дублікату правовстановлюючого документу йому було відмовлено, оскільки всі документи прийняті на зберігання в Донецький обласний державний архів, доступ та знаходяться на зберіганні в м. Донецьк, до яких відсутній. У зв`язку з втратою правовстановлюючого документу на спірний об`єкт, позивач просить визнати за ним право власності на трансформаторний кіоск загальною площею 21 кв. м.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність.( а. с. 3).

Представник відповідача Покровська міська рада в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 26).

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником трансформаторного кіоску загальною площею 21.кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Договору купівлі-продажу від 11.11.2004 року ( а.с. 5,6).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем втрачено правовстановлюючий документ на зазначений об`єкт нерухомості, зокрема договір купівлі-продажу трансформаторного кіоску від 11.11.2004 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Москаленко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 7380 .

Позивач звертався до Донецького обласного державного архіву з приводу видачі дублікату правовстановлюючого документу.

Листом Донецького обласного державного нотаріального архіву від 19.11.2019 року за № 918/01-12 повідомлено про неможливість видати дублікат, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. ( а. с. 14).

Відповідно до правил ст.ст. 15,16, ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру , жилий будинок або будь-яке інше приміщення.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України право на позов виникає також з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них права вимоги щодо спірного майна , але у зв`язку відсутністю можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа.

Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Належність позивачу на праві власності трансформаторного кіоску підтверджено копією договору купівлі-продажу від 11.11.2004 року ( а. с. 5); копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а. с. 6); копією технічного паспорту, з якого вбачається, що виробничий будинок з господарськими будівлями і спорудами- будівля трансформаторного кіоску має площу 21.кв.м. ( а.с. 7-11); інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якої станом на 21.11.2019 року трансформаторний кіоск, що розташований по АДРЕСА_1, площею 21 кв.м., на праві власності належить ОСОБА_1 ( а.с. 17).

Отже, приймаючи до уваги вищезазначені докази, які підтверджують факт втрати правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку, що у випадках, коли вимога про визнання права власності є передумовою для досягнення позивачем кінцевої мети позову, а саме, отримання офіційного підтвердження свого права відповідними правовстановлюючими документами, задля реалізації абсолютних прав на спірне майно, суд не повинен відмовляти в задоволенні такого позову з тих підстав, що відповідачі не претендують та не оспорюють право власності позивача, щодо нерухомого майна. Крім того, встановлено, що позивач звертався до відповідних органів з заявами про поновлення свого права та видачі дублікату договору-купівлі-продажу та йому з цього приводу було відмовлено, а тому звернення його до суду з даним позовом є єдино вірним та можливим для них способом вирішення питання щодо поновлення правовстановлюючого документу.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15,16, 392 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на трансформаторний кіоск загальною площею 21,0 кв. м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя