Справа № 369/1614/20
Провадження № 2/369/2420/20
РІШЕННЯ

Іменем України

11.11.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Одинцов О.С.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Обґрунтовано позов тим, що 11.05.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ТОВ «Кезе Компрессорен» було укладено договір №-0000010 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне», за яким були застраховані майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Volkswagen Tiguan д.н.з НОМЕР_1 . 12.06.2017 року на вул. В. Кільцева в с. Петропавлівська Борщагівка Київської області відбулася ДТП за участі застрахованого автомобіля Volkswagen Tiguan д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року по справі № 369/6494/17 встановлено, що ДТП відбулася внаслідок порушення винуватцем ДТП п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Крім того, зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 13.06.2017 року позивач отримав від страхувальника повідомлення №14464 про настання події, що має ознаки страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування. 22.06.2017 року позивач здійснив страхове відшкодування страхувальнику за Договором страхування відповідно до ст.ст. 20, 25 Закону України «Про страхування». Так, позивачем на підставі рахунку СТО (ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна») №С4311189 від 13.06.2017 року було складено Страховий акт №783-2101/17-111011 від 21.06.2017 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування за Договором страхування склала 17671,02 грн. На підставі цих документів вказана сума була перерахована позивачем на рахунок страхувальника. На момент ДТП транспортний засіб, яким керував відповідач, не був застрахований. Отже, до позивача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги, яке потерпілий мав до відповідача як особи, яка безпосередньо завдала йому шкоди внаслідок ДТП у розмірі 17671,02 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу письмову вимогу (претензії) вих. №379 від 09.07.2019 року про відшкодування шкоди в розмірі 17671,02 грн. Станом на момент подання до суду цього позову вказану вимогу не задоволено.

Просив суд стягнути з відповідача завдану ним шкоду в розмірі 17671,02 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи.

Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками ОСОБА_1 отримав 01 липня 2020 року, що підтверджено зворотнім повідомленням.

21 липня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача. Не погоджуючись з позовом представник відповідача зазначив, що на його відповідальність на момент ДТП була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» відповідно полісу №АК/2546222. Вважає, що позивач має право звернутись з аналогічною позовною заявою до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» у порядку, визначеному діючим законодавством України. Крім того вважає, що позивач помилково прийшов до неправомірного висновку щодо вибору відповідача стосовно свого права вимоги регресного відшкодування. Просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Судом встановлено, що 12 червня 2017 року, близько 11 години 30 хвилин, по вулиці Велика Кільцева, 2-А, АЗС «КЛО» в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем VOLKSWAGEN Passat д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN Tiguan НОМЕР_1 , який стояв позаду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року по справі №369/6494/17 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави.

Згідно вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ТОВ «Кезе Компрессорен» було укладено договір №-0000010 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне», за яким були застраховані майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Volkswagen Tiguan д.н.з НОМЕР_1 .

13.06.2017 року до позивача звернувся представник ТОВ «Кезе Компрессорен» із повідомленням №14464 про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку-фактури №С4311189 від 13.06.2017 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу Volkswagen Tiguan д.н.з НОМЕР_1 складає 17671,02 грн.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

В подальшому, позивачем на підставі рахунку №783-2101/17-111011 суми страхового відшкодування від 14.06.2017 року та страхового акту №№783-2101/17-111011 від 21.06.2017 року, було нараховано та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 17671,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №678 від 22.06.2017 року.

На момент ДТП транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_1 був застрахований за договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АК/2546222 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу письмову вимогу №379 від 09.07.2019 р. згідно якої позивач просив відповідача відшкодувати шкоду в розмірі 17 939,15 грн.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»).

Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 17671,02 грн.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань:

1. Договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою особою - за договором добровільного майнового страхування;

2. Деліктне зобов`язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП;

3. Договірне зобов`язання між відповідачем і ТДВ «Страхове Товариство «Домінанта» - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Суд доходить до висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

В даній справі ТДВ «Страхове Товариство «Домінанта» як страховик відповідача (завдавача шкоди) не набуло право регресу до останнього. Таке право ТДВ «Страхове Товариство «Домінанта» могло би набути, відшкодувавши потерпілому завдану йому шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону.

Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останнього.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ТДВ «Страхове Товариство «Домінанта» на підставі полісу страхування власників наземних транспортних засобів №АК/2546222, а страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну за даним полісом становить 100 000,00 грн., то позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування в сумі 17671,02 грн. не підлягають до задоволення.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Євроінс Україна» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2020 року.

Суддя Пінкевич Н.С.