ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1914/19

Головуючий у першій інстанції Слісар А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/275/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2019 року (ухвалене о 15:39, повний текст рішення складено 22 листопада 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього на його користь в рахунок повного відшкодування майнової шкоди 3 761,58 грн та в рахунок повного відшкодування моральної (немайнової) шкоди 50 000 грн.

Позов обґрунтовував тим, що вироком Менського районного суду Чернігівської області від 04.03.2019 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання два роки обмеження волі. За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_2 засуджений за те, що 04.10.2018 близько 18 год 30 хв. знаходячись біля господарства № 62 по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс дерев`яною палицею не менше двох ударів в область тулуба та спини справа ОСОБА_1 , внаслідок чого останньому було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. У кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнано потерпілим. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдано майнової шкоди, що полягає у витратах власних коштів на лікування, та завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті останнього: страх, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниження честі.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 3 761,58 грн та на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн, посилаючись на його невідповідність дійсним обставинам справи і вимогам закону та Конституції України, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального і матеріального права.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що в момент отримання тілесних ушкоджень, він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя, при цьому, він є інвалідом другої групи з 14.11.1994.

Позивач зазначає, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень він досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації, відношення родини та близьких до скоєного, а тому розмір моральної шкоди в 50 000 грн є достатньою і справедливою сумою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, посилаючись на недоведеність обставин, які мають значення для справи.

Відповідач не погоджується із стягненням моральної шкоди, оскільки позивач сам спровокував його на вчинення злочину через постійне зловживання спиртними напоями.

Вказує, що позивачем не було доведено того, що в нього відбулися негативні зміни в житті, такі як: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, негативні переживання та спогади, потреби в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, знижений та нестійкий настрій, дратівливість, реакція замикання, бажання уникнути контактів, переживання емоційного стресу.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та визначаючи розмір її відшкодування в сумі 10 000 грн, районний суд керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, врахував характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправною поведінкою щодо нього відповідача, характер немайнових втрат (їх тривалість і можливість відновлення), тяжкість вимушених змін у його особистому житті у зв`язку з лікуванням та відновленням своїх порушених прав після нанесення йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що вироком Менського районного суду Чернігівської області від 04.03.2019 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання - 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду. Роз`яснено ОСОБА_1 право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства (а.с. 4-8).

Вказаним вироком суду встановлено, що 04.10.2018 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_2 , знаходячись біля господарства АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_1 , умисно наніс дерев`яною палицею не менше двох ударів в область тулуба та спини справа ОСОБА_1 , внаслідок чого ОСОБА_1 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітини, що супроводжується синцем поперекової ділянки справа, по задній поверхні грудної клітини справа та переломом восьмого ребра по задньо-паховій лінії з помірним зміщенням.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 04.03.2019 набрав законної сили 04.04.2019.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4295 х/в від 19.10.2018 та довідки № 988 від 12.08.2019 КНП «Менська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Менської ЦРЛ з 07.10.2018 по 19.10.2018 з діагнозом закритий перелом VІІІ ребра з права, забій поперекового відділу хребта, де отримував лікування за призначенням лікаря (а.с. 9-13, 32-34).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання (а.с. 3 зворот, 67-68).

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди судом визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановивши, що права позивача було порушено внаслідок злочинних дій відповідача, а саме умисного заподіяння ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що встановлено вироком Менського районного суду Чернігівської області від 04.03.2019, який набрав законної сили, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача справедливої сатисфакції завданої позивачеві моральної шкоди, визначивши її в розмірі 10 000 грн.

Оскільки факт заподіяння шкоди неправомірними діяннями відповідача ОСОБА_2 установлений відповідним вироком, який за змістом процесуальних норм має преюдиційну силу, і не потребує доказування, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що позивач сам спровокував його на вчинення злочину через постійне зловживання спиртними напоями.

Доводи ОСОБА_2 про недоведеність позивачем того, що в нього відбулися негативні зміни в житті, такі як: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, негативні переживання та спогади, потреби в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, знижений та нестійкий настрій, дратівливість, реакція замикання, бажання уникнути контактів, переживання емоційного стресу не заслуговують на увагу зважаючи на те, що позивачу було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, він переніс значний фізичний біль.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 77-82, 89 ЦПК України, урахував глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок завдання йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень відповідачем, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку, що необхідним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди позивачу є сума в розмірі 10 000 грн.

Зазначена сума буде достатньою компенсацією за спричиненні позивачу душевні страждання, а тому апеляційний суд не бере до уваги аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень він зазнав моральної шкоди, розмір відшкодування якої має становити 50 000 грн.

За таких обставин оскаржуване рішення суду в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування вірного по суті судового рішення, у зв`язку з чим апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення, а рішення Менського районного суду Чернігівської області від 21.11.2019 - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: