Справа № 183/43/19
№ 2/183/440/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства рибного господарства України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, -
04 січня 2019 року Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства рибного господарства України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просять стягнути солідарно з відповідачів шкоду, завдану рибному господарству адміністративним правопорушенням у розмірі 3060,00 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 03.10.2017 року о 21.00 годин при виконанні своїх службових обов`язків головним державним інспектором Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Ткачовим А.Б. було викрито адміністративне правопорушення вчинене громадянами України ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 , які забороненими знаряддями лову - сітками жилковими в кількості 2 шт. загальною довжиною 130 метрів на р.Самара поблизу с. Новоселівка Новомосковського району здійснювали незаконний вилов риби. Своїми діями відповідачі грубо порушили ст.63 Закону України «Про тваринний світ», п.3.15. «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999р. №19 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.85 КУАП.
Таким чином, внаслідок вчинення адміністративного правопорушення відповідачі завдали збитки рибному господарству держави Україна на загальну суму 3060,00 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму збитків.
Ухвалою суду від 28 січня 2019 року відкрите загальне позовне провадження у справі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.36).
Відповідачі, кожен окремо, відзив на позов не подали, в судове засідання не з`явилися, вважаються такими, що повідомлені належним чином, оскільки судові повістки направлялися за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Так згідно п.1 Положення «Про Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство)», затвердженого постановою КМУ №895 від 30.09.2015 року Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.
Відповідно до вимог п.1,3 Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016 року, Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області (далі - Дніпропетровський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Держрибагенства, діє у складі Держрибагенства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Дніпропетровського рибоохоронного патруля поширюються на Дніпропетровську область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагенством. Основним завданням Дніпропетровського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагенства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності.
Пунктом 7.5 даного положення визначено право Дніпропетровського рибоохоронного патруля подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних ресурсів.
Згідно з ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Так, згідно з протоколів про адміністративне правопорушення №033917(а.с.14) та 033916 (а.с.17) від 03.10.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , спільно, ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 21.00 год., на р. Самара здійснювали вилучення водних ресурсів, а саме ловили рибу поблизу с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області забороненим знаряддя лову сітками жилковими у кількості 2 шт. Лов здійснювався з човна, Виявлено свіжо виловлену рибу сазан 10 шт., загальною вагою 2 кг., чим понесені збитки рибному господарству держави на суму 3060 грн. Своїми діями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 порушили вимоги п. 3.15 Правил любительського риболовства та ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2017 року у справі № 183/5688/17 (а.с.13) та постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року у справі № 183/5687/17 (а.с.15) відповідачів, кожного окремо, визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення.
У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, в силу ч.6 ст.82 ЦПК України, винуватість відповідачів у спричиненні шкоди рибному господарству України внаслідок незаконно добутих живих ресурсів не підлягає додатковому доведенню
Відповідно до ст.40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного порушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування вини майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського та міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частино другою цієї статті.
В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.
Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей.
У відповідності до ст. 5 зазначеного Закону, об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них.
Згідно з абз.11 ч.1 ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.
Розмір шкоди заподіяної відповідачами визначено відповідно до Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Так, за оцінкою збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) екземпляра водних біоресурсів або знищення одного екземпляра водних біоресурсів незалежно від розміру та ваги (неоподатковуваного мінімуму доходів громадян), в даному випадку сазан становить 18 неоподаткованих мінімумів, отже розмір збитків становить 3060 грн. (10 шт. (кількість особин водного біоресурси) * 18 (кількість неоподаткованих мінімумів) * 17 (неподатковий мінімум)), що стверджується поданим до суду розрахунком збитків з додатками (а.с.11).
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством.
В силу вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.
В судовому засіданні встановлено, що в добровільному порядку шкоду, завдану рибному господарству відповідачами не відшкодовано.
Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В свою чергу, відповідачами по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем в позові.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідачів належить солідарно стягнути на користь держави в особі Управління державного агентства рибного господарства завдану внаслідок вчинення адміністративного правопорушення майнову шкоду у розмірі 3060,00 грн.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідачі, в рівних частинах, повинні відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1762,00 грн. (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12,76-89,141, 223, 263, 265,280 ЦПК України, суд, -
Позов Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області Державного агентства рибного господарства України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.