Номер провадження: 22-ц/813/4420/20
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів Дрішлюка А.І., Громіка Р.Д.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

01.08.2017 року ПАТ «УкрСиббанк»звернулось до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 03.08.2007 року між Банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0, згідно з яким Банк надав їй кредит в сумі 56000,00 дол.США, при цьому відповідач зобов`язалась повернути ці грошові кошти у строк до 03.08.2028 року, здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 12,50 % річних згідно зі встановленими договором умовами та розміром. В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно з наданими позивачем розрахунків, станом на 26.107.2017 року заборгованість по вказаному договору та процентам становить 47149,88 дол.США, які Банк просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку, оскільки ОСОБА_2 є поручителем за даним кредитним договором. Також позивач просив стягнути з відповідачів 3300,23 дол.США пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів і понесені судові витрати.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.11.2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 03.08.2007 року станом на 26.07.2017 року в загальному розмірі 47149,88 дол.США, з яких 46363,79 доларів США кредитна заборгованість, у тому числі прострочена заборгованість 1379,90 доларів США, 786,09 доларів США заборгованість за процентами, а також 3300,23 доларів США пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, - у національній валюті (гривні) за офіційним курсом долару США на день здійснення платежу.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у рівних частках з кожного понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 18327,43 грн., тобто по 9163,72 грн. з кожного.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 14.02.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 07.11.2017 року по цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 07.11.2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заявлених вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовитив повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 05 лютого 2020 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.08.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №0, згідно з яким Банк надав їй кредит в сумі 56000,00 дол.США, при цьому відповідач зобов`язалась повернути ці грошові кошти у строк до 03.08.2028 року, здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 12,50 % річних згідно зі встановленими договором умовами та розміром.

Положеннями зазначеного кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за даним договором банк має право визнати термін дострокового повернення кредиту таким, що настав.

Згідно з наданими позивачем розрахунками через невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем по Кредитному договору №0 від 03.08.2007 року, загальний розмір заборгованості станом на 26.07.2017 року становить 47149,88 дол.США, з яких 46363,79 дол.США кредитна заборгованість, у тому числі прострочена заборгованість 1379,90 дол.США, 786,09 дол.США заборгованість за процентами, а також 3300,23 дол.США пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

Згідно з Договором поруки №131638 від 03.08.2007 року по кредитному договору №0 від 03.08.2007 року ОСОБА_2 виступила поручителем, при цьому п.п.1.3, 1.4 договору поруки передбачано солідарну відповідальність поручителя і боржника перед кредитором.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно з вимогами ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Згідно зі ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідачами не було надано суду жодного належного й допустимого доказу на спростування зазначених у позові обставин.

За ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вимоги позивача є законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.

Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у рішенні суду повно відобразив обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення немає.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права в зв`язку з чим, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.374, ст.ст.375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.02.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду П.М. Черевко

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік