УХВАЛА

Справа № 564/2204/20

16 листопада 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря судового засідання Пузирко В.В.

розглянувши в підготовчому засіданні клопотання представника позивача - адвоката Воронюк К.Ю. про закриття провадження у справі в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах якого діє його матір ОСОБА_3 про встановлення нікчемності заповіту,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Костопільського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах якого діє його матір ОСОБА_3 про встановлення нікчемності заповіту.

Відповідно до ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 22.09.2020 року розгляд даної справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено по справі підготовче засідання.

Представником позивача на адресу суду подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В обгрунтування даного клопотання представник позивача ОСОБА_4 покликається на те, що разом з відзивом на позовну заяву відповідачем надано рішення виконавчого комітету № 55 від 16.12.2015 «Про покладення обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій», у п.1 якого зазначено, що обов`язки вчинення нотаріальних дій у виконкомі Гутянської сільської ради покладено на секретаря виконкому ОСОБА_5 , а п.2 на сільського голову Банацького С.П., у разі відсутності секретаря.

Тобто, представник позивача рахує, що у позивача відсутні підстави для звернення до суду за захистом своїх прав шляхом подання позову до ОСОБА_2 в інтересах якого діє його матір ОСОБА_3 про встановлення нікчемності заповіту. оскільки фактично відсутній предмет позову - заповіт є дійсним, так як був посвідчений уповноваженою на вчинення нотаріальних дій особою.

Сторони та їх представники в підготовче засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши клопотання представника про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема відсутній предмет спору.

Згідно ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (касаційне провадження № 61-13405св18).

Обов`язковими елементами позову є предмет та підстава. Так, у ст. 175 ЦПК України встановлено, що однією з вимог щодо оформлення позовної заяви є викладення позивачем своїх вимог щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому змістом позовних вимог є спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19), постанові від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц).

Суд не може погодитись з позицією представника позивача, так як предмет спору не є тотожним предмету позову, а у випадку що розглядається представник позивач в поданому клопотанні вказує саме на відсутність предмету позову.

Із пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» випливає, що у правозастосовній практиці предметом позову є те, що конкретно вимагає позивач. Таким чином, у науці цивільного процесуального права та судовій практиці загальноприйнятим є підхід, згідно з яким предметом позову називають матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення, при цьому предмет позову з речовий об`єктом позову не ототожнюється.

Таким чином, ґрунтуючись на підходах до визначення понять предмета спору та предмета позову, можна зробити висновок, що предмет спору є ширшим за предмет позову.

Предмет спору не ототожнюється з предметом позову і полягає не в матеріально-правовій вимозі позивача до відповідача, а являє собою суб`єктивні права, свободи чи інтереси, щодо яких виник конфлікт.

Позивач у позовній заяві зазначив, що після смерті його матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, до складу якої входить все її майно. 20 липня 2020 позивач, у встановлений законом строк, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підстав якої нотаріусом відкрито спадкову справу. При цьому нотаріус повідомив позивача про те, що матір`ю 22.01.2019 складено заповіт, у якому вона заповіла усе належне їй майно онуку ОСОБА_2 .

Таким чином, предметом спору, унаслідок якого і виник конфлікт є спадкове майно та права спадкоємця (позивача) на нього.

Згідно позовної заяви предметом позову є визнання нікчемним заповіту, складеного ОСОБА_6 22.01.2019 та посвідчений секретарем сільської ради Коревою Н.С., через відсутність у останньої повноважень на вчинення нотаріальних дій.

Зважаючи на наявність рішення виконавчого комітету № 55 від 16.12.2015 про покладення на секретаря обов`язку вчиняти нотаріальні дії вказує на те, що відсутній предмет позову, але не предмет спору.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Однак, дана обставина була встановлена після відкриття провадження у справі. Окрім того, в подальшому позивач не зможе усунути недоліки шляхом викладення матеріально-правових вимог до відповідача.

Оскільки спір між сторонами не врегульовано та є невизначеність у правах і обов`язках сторін, суд не вбачає підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження у справі, а тому відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

Оскільки учасники судового розгляду в підготовче засідання не з`явилися, суд не має можливості завершити підготовче провадження у справі, що є підставою для оголошення перерви. Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Воронюк К.Ю. про закриття провадження у справі - відмовити.

В підготовчому засіданні оголосити перерву до 13 год. 30 хв. 25 січня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

СуддяЛ. А. Грипіч