Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна та виділ її в натурі, припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , який перебуває у спільній частковій власності та має в своєму складі дві квартири за №№ 1 та 2. У відповідності до технічного паспорту, загальна площа приміщень складає 111,2 кв.м, а житлова 52,5 кв.м. На підставі договору дарування квартири від 19.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Пожидаєвою В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1509 власником ідеальної частки 1/2 житлового будинку АДРЕСА_2 є позивач, ОСОБА_1 . При цьому у володінні відповідача ОСОБА_2 перебуває квартира АДРЕСА_3 у вказаному будинку. На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.04.2003 року ВАТ «Донецькобленерго» ПЕМ, власником ідеальної частки 1/2 житлового будинку АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2 . Зазначила, що у теперішній час виникла необхідність виділення в натурі належної ОСОБА_1 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , але у зв`язку із неможливістю врегулювати спір у досудовому порядку, позивачка була вимушена звернутися до суду. За таких підстав, просила визнати за собою право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , яка складається з частини житлового будинку літ. А-1, а саме житлових кімнат 1-6, 1-7, коридору 1-4, передпокою 1-5, житлової прибудови А1-1, сараю Б-1, В-1, Д-1, літньої кухні Г-1, убиральні-душу Е-1, огорож №№ 1, 2, мостіння І, загальною площею 111,2 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м., виділивши її в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).

Встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 19.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Пожидаєвою В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1509, ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., право власності на яку 19 жовтня 2013 року зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 2960146.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 12.02.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 12 лютого 2015 року, про що зроблено актовий запис № 79. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_6 .

Також у відповідності до свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 квітня 2003 року ВАТ «Донецькобленерго» ПЕМ, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 51,4 кв.м., право власності на яку 22 листопада 2006 року зареєстроване у Маріупольському бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером 16834316.

Із представлених сторонами правовстановлюючих документів вбачається, що за офіційними документами сторони є власниками двох окремих квартир в одному одноповерховому будинку на одній спільній земельній ділянці, але із технічної документації на будинок та фактичного використання слідує, що домоволодіння не є багатоквартирним будником, а є єдиним житловим будинком, що перебуває у спільній власності сторін, який поділено по 1/2 частині кожному, та розташоване на земельній ділянці, яка відведена для приватного сектору під будівництво та обслуговування житлового будинку громадянам і не є земельною ділянкою для багатоквартирного будинку. Кожна із сторін має у користуванні свою земельну ділянку під 1/2 частиною домоволодіння та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння створить для позивача право на приватизацію відведеної земельної ділянки, яку на даний час неможливо приватизувати за наявності юридичного статусу квартири на частині домоволодіння.

Зміст права власності полягає у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, за яким право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку , встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

За правилами ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Також у відповідності до п. 7 зазначеної вище Постанови, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Верховним Судом України у справі № 6-12цс13 від 03.04.2013 року викладено правову позицію, де зазначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Так, в матеріалах справи наявний висновок щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна б/н від 08.01.2020 року, з якого вбачається, що за технічними показниками частина житлового будинку АДРЕСА_2 , яка складається з житлового будинку літ. А-1, а саме житлових кімнат 1-6, 1-7, коридору 1-4, передпокою 1-5, житлової прибудови А1-1, сараю Б-1, В-1, Д-1, літньої кухні Г-1, убиральні-душу Е-1, огорож №№ 1, 2, мостіння І, загальною площею 111,2 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м., може бути виділена в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачкою позовних вимог та технічної можливості виділу в натурі частки спірного житлового будинку, за ОСОБА_1 підлягає визнанню право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 із можливістю виділу її в натурі з одночасним припиненням права спільної часткової власності на вказаний житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 321, 355, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 12, 82, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна та виділ її в натурі, припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , яка складається житлового будинку літ. А-1, а саме житлових кімнат 1-6, 1-7, коридору 1-4, передпокою 1-5, житлової прибудови А1-1, сараю Б-1, В-1, Д-1, літньої кухні Г-1, убиральні-душу Е-1, огорож №№ 1, 2, мостіння І, загальною площею 111,2 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м.

Виділити в натурі ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) в окремий об`єкт нерухомого майна належну їй 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , що складається з житлового будинку літ. А-1, а саме житлових кімнат 1-6, 1-7, коридору 1-4, передпокою 1-5, житлової прибудови А1-1, сараю Б-1, В-1, Д-1, літньої кухні Г-1, убиральні-душу Е-1, огорож №№ 1, 2, мостіння І, загальною площею 111,2 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Повні відомості про учасників:

Позивачка: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Д. В. Кузнецов