Справа №705/3165/20
2/705/2072/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року місто Умань Черкаської області

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Кормана О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 березня 2017 року ОСОБА_2 , близько 15 години 46 хвилин, керуючи автомобілем марки «Shkoda-Felicia», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Білогрудівській в м. Умані, в напрямку від села Дмитрушки Уманського району до м. Умані порушуючи вимоги п.2.3-б, п.12.3, п.18.1 та дорожніх знаків 5.35.1 5.35.2 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та перетинаючи пішохідний перехід, що розташований від будівлі № 2 до будинку № 9 по вул. Білогрудівській в м. Умані, здійснив наїзд на гр. ОСОБА_1 , яка рухалась по вказаному пішохідному переході з ліва на право по напрямку руху автомобіля ОСОБА_2 . За вказаним фактом було порушено кримінальне провадження № 0000398 відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України, проведено досудове розслідування та направлено обвинувальний вирок до суду. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови: забій головного мозку, легкого ступеню, закритої травми органів грудної клітки з забоєм легень та після травматичною двобічною пневмонією з незначним правобічним гідротораксом, закритого уламкового підвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забою правого гомілково-ступеневого суглобу, закритого уламкового перелому середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелому правих поперечних відростків грудних хребців Т3, Т4, Т5, Т6, Т7, Т8, Т9, Т10, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 05-7-01/480 від 22.06.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Shkoda-Felicia», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , а саме вимог п.п.2.3 б), 12.3; 18.1 Правил дорожнього руху України та дорожніх знаків 5.35.1-5.35.2, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вищевказані обставини підтверджуються вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2018 року № 705/2969/17, у відповідності до якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України та на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Під час розгляду кримінального провадження цивільний позов не заявлявся. У відповідності до висновку судового експерта № 05-7-01/480 від 22.06.2017 року, який було приєднано до матеріалів справи № 705/2969/17 та лягли в основу мотивувальної частини судового рішення вказано наступне: «…у ОСОБА_1 , 1990 року народження, виявлено травма голови: забій головного мозку легкого ступеня, закрита травма органів грудної клітини з забоєм легень та після травматичною двобічною пневмонією з незначним правобічним гідротораксом (накопичення рідини в плевральній порожнині); закритий уламковий підвертлюговий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забій правого гомілково-ступеневого суглоба, закритий уламковий перелом середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків, переломи правих поперечних відростків грудних хребців хребців Т3, Т4, Т5, Т6, Т7, Т8, Т9, Т10. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові та медичних картках і відносяться: - травма голови забій головного мозку легкого ступеня, закрита травма органів грудної клітки з забоєм легень та після травматичною двобічною пневмонією з незначним правобічним гідротораксом (накопичення рідини в плевральній порожнині) до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; - закритий уламковий підвертлюговий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забій правого гомілково-ступеневого суглоба, закритий уламковий перелом середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків, переломи правих поперечних відростків грудних хребців Т3, Т4, Т5, Т6, Т7, Т8, Т9, Т10 до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я…». Отже, наявність причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями та завданою шкодою повністю підтверджується вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2018 № 705/2969/17, що в силу положень ст.82 ЦПК України не потребує додаткового доказування. В наслідок завданих травм середньої тяжкості, що пов`язані із протиправними діями ОСОБА_2 в результаті ДТП, ОСОБА_1 у Черкаській обласній лікарні були проведені дві операції: остеосинтез стегна та монтаж металевих фіксаторів правої стегнової кістки та правої плечової кістки. Згодом у відповідності до експертизи лікаря ОСОБА_3 . Черкаської обласної лікарні 3 травня 2018 року було проведено оперативне втручання та проведено операції з видалення металевих фіксаторів з правої стегнової кістки та з правої плечової кістки. В результаті проведених операцій та стаціонарного лікування позивачем були понесені значні витрати з метою відновлення її здоров`я, а саме на проведення оперативного втручання, лікування, післяопераційного відновлення та відвідування закладів охорони здоров`я нею були понесені витрати на лікування в загальній сумі 75593,71 грн., що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 27/11-17/с виданого ТОВ «Спеціалізована клініка «Добрий прогноз» (ліцензія МОЗ України серії АЕ № 638153); епікризом Уманської районної лікарні, Черкаської обласної лікарні; квитанціями та чеками, що додані до позовної заяви в додатках, тощо. Обгрунтовуючи моральну шкоду позивач зазначила, що внаслідок злочину вчиненого ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження при яких були зламані кістки, що безумовно призвело до значного фізичного болю та страждань; перенесла оперативне втручання за результатами якого в її тіло були встановлені металеві конструкції; проходила курси стаціонарного і амбулаторного лікування; отримана травма призвела до погіршення здібностей позивача. Все це завдало ОСОБА_1 душевних страждань, вимагало застосування додаткових зусиль для організації свого життя та спілкування із оточуючими. З урахуванням того, що моральна шкода була завдана злочином, виходячи із глибини фізичних та душевних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди у грошовій сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, посилаючись на 2 абзац п.5 Постанови пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п.п.5.1, 5.2 Наказу № 211 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо відшкодування моральної шкоди», у відповідності до якого обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають, наявність шкоди, протиправні діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями її заподіювача, вини останнього в її заподіянні та ін. Так, у даному випадку наявність шкоди, протиправність дії заподіювача та вина підтверджується матеріалами вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2018 року у справі № 705/2969/17. Загальна сума, яка підлягає до відшкодування складає в сумі 100593 (сто тисяч п`ятсот дев`яносто три) гривні 71 копійок, яка складається із матеріальних збитків в сумі 75593,71 грн., та моральної шкоди в сумі 25000,00 грн.

Просить стягнути на користь ОСОБА_1 , 1990 року народження, із гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди 75593 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто три) гривень 71 копійок, на відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Ухвалою судді від 23.09.2020 року у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Ухвала судді про відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками, були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Вказані документи отримані відповідачем ОСОБА_2 16.10.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач подав відзив на позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння ДТП, в якому зазначив, що з обставинами викладеними в позовній заяві не погоджується та заперечує проти задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Щодо матеріального відшкодування. В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 705/2636/18 (2/705/1769/18) за позовом заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: управління охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальний заклад «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Сума збитків відповідно до заявлених прокуратурою вимог становила 7653,78 грн. Матеріальний збиток був ним сплачений в повному обсязі, про що свідчить квитанція від 21.11.2018р. №0.0..1. Відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.11.2018 року по справі № 705/2636/18 (2/705/1769/18), провадження по вище вказаній справі закрито. В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 705/2572/18 (2/705/1735/18) за позовом заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Уманської районної державної адміністрації Черкаської області до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Уманська центральна районна лікарня про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Сума збитків відповідно до заявлених прокуратурою вимог становила 1370,28 грн. Матеріальний збиток був ним сплачений в повному обсязі, про що свідчить квитанція від 20.11.2018р. № 0.0..1. Відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.11.2018 року по справі № 705/2572/18 (2/705/1735/18), провадження по вище вказаній справі закрито. Тобто відповідачем було сплачено кошти на лікування позивачки ОСОБА_1 . Однак, позивач просить суд стягнути з нього матеріальну шкоду, завдану внаслідок скоєння ДТП в розмірі 755993,71 грн. В підтвердження суми збитків позивач надає суду квитанції та платіжні доручення, до яких слід віднестися критично, оскільки вони не є належними та допустимими на його погляд доказами оскільки: 1. Частина квитанцій є нечитабельними та як наслідок неможливо встановити за що сплачені кошти, та на яку суму. 2. Частина квитанцій не містять інформації про лікарські засоби, що також не може бути доказом, оскільки невідомо який лікарський засіб купувала позивач, та в результаті неможливо встановити причинний зв`язок між витратами на лікування та завданим ДТП ушкодженням. 3. Частина квитанцій на загальну суму 1645,01 грн. містить інформацію щодо харчування, придбання товарів домашнього вжитку та побуту, такі як пральний порошок, зубна щітка, шкарпетки та навіть олія для засмаги, які аж ніяк не можуть відноситись до матеріальної шкоди завданої внаслідок скоєння ДТП. 4. Частина квитанцій містять інформацію щодо витрат на пальне на загальну суму 7299,55 грн. Ці витрати також не можуть бути доказами матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, оскільки в квитанціях не міститься інформація про чіткий маршрут, кілометраж, ціль поїздок та витрати на пальне. 5. Критично також можна поставитись і до наданих позивачем квитків на проїзд в якості матеріальних збитків, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про ціль та підстави поїздок. Крім того в квитках вказано маршрути Новоархангельськ-Умань, Новоархангельськ-Черкаси тощо, однак відповідно до реквізитів позивача вказаних в позові фактичним місцем проживання є АДРЕСА_2 . 6. Щодо інших квитанцій про придбання ліків, позивачка не надала суду докази, які б свідчили про призначення лікарями відповідних ліків, які вона придбала, що в свою чергу не може братися судом до уваги в якості доказу матеріальної шкоди. Щодо морального відшкодування. Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тобто, при визначенні вартості моральної шкоди суду необхідно керуватись ст.23 ЦК України, а оцінює суд лише подані докази відповідно до ст.89 ЦПК України, тобто суд позбавлений можливості оцінювати мораль та моральні страждання позивача, в свою чергу позивач не надала доказів, які б свідчили про вказані страждання. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1-2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язковим суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, в змагальному процесі відсутність доказів зобов`язує суд відмовити в позові, навіть якщо моральні страждання очевидні, в іншому випадку це буде порушення принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1-2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6, 7 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі.

09.11.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив в якій позивач зазначила, що відповідач 16.03.2017 року, в порушення усіх правил дорожнього руху на пішохідному переході здійснив на неї наїзд автомобілем, в результаті чого позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови, забою головного мозку, закритої травми органів грудної клітки з забоєм легень та після травматичної двобічної пневмонії, закритого уламкового підвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забою правого гомілково-ступеневого суглобу, закритого уламкового перелому середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелому правих поперечних відростків грудних хребців Т3, Т4, Т5, Т6, Т7, Т8, Т9, Т10, а в позові просить відмовити. Звертає увагу суду, що вироком Уманського міськрайонного суду від 27 березня 2018 року відповідач визнаний винним у скоєнні відносно позивача злочину. Питання про відшкодування шкоди у кримінальному провадженні не вирішувалося. Хоча і тоді ОСОБА_2 при усіх наявних доказах його вини, скоєння на неї наїзду на пішохідному переході, свою вину визнав частково і всіляко намагався уникнути відповідальності. Відповідач не враховує, що після його злочинних дій, в результаті яких позивачу були нанесені тілесні ушкодження, вона вимушена була перенести кілька важких операцій у різних медичних закладах, мусила тратити кошти на лікування, операції, придбання медичних препаратів, їжу, переїзди як до міста Умані, так і ОСОБА_4 , а також на поїздку у санаторій на лікування по рекомендації лікуючих лікарів. Ворогові не побажаєш, скільки болі, мук, душевних страждань та переживань нею було понесено. А скільки життєвих незручностей вона отримала і мусила пережити через злочинні дії ОСОБА_2 . Усього цього відповідач не бачить через свій цинізм, а рахувати квитанції /нібито нечитабельні/, то він спроможний. Квитанції на закупівлю медичних препаратів позивачем надані. Медикаменти були придбані по рекомендації лікарів, лишніх медичних препаратів нею придбано не було /не хватало коштів і на необхідні медичні препарати/. Які квитанції у торгівельних закладах були надані, такі нею і надані до суду. Відповідачу достовірно відомо, що позивач фактично проживає у селі Гереженівка, прямий автобус з якого до міста ходить дуже рідко, а тому вимушена була користуватися прохідними автобусами, які проїжджають через село, тому квитки такі і були надані. В результаті злочинних дій відповідача позивачу було завдано болю, фізичних та душевних страждань і переживань, невідомості у майбутньому. Тривалий час вона була позбавлена можливості нормально себе реалізовувати у повсякденному житті, не могла нормально себе обходити, вимушена була просити сторонньої допомоги, що знову спричиняло нетерпимі страждання, а тому моральну шкоду вона ще значно занизила. Вважає, що заявлені нею позовні вимоги повністю доведені, являються законними і справедливими, а тому повинні бути задоволені у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке мало місце 16.03.2017 року близько 15 год. 46 хв. в м. Умань по вул. Білогрудівській, за участю автомобіля «Shkoda-Felicia», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача. Зокрема автомобілем «Shkoda-Felicia», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , здійснено наїзд на позивача ОСОБА_1 , яка отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. ОСОБА_2 призначено покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2006 році» звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання у вигляді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Цивільний позов по справі не заявлявся.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем в копіях подано наступні документи:

- виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 27/11-17/с ОСОБА_1 , 1990 р.н., яка знаходилась на лікуванні у ТОВ Спеціалізована клініка «Добрий прогноз» 8.11.2017. Діагноз: (зазначений російською мовою) Липома воротниковой зоны (холка);

- епікриз № 1491 на ОСОБА_1 , 1990 р.н., яка знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Уманської центральної районної лікарні з 16.03.2017 по 20.03.2017 р. з діагнозом: ЗЧМТ. Струс г/м. З. перелом правого плеча із зміщенням уламків, З. підвертлюговий перелом правого стегна зі зміщенням уламків, множинні переломи поперцьових відростків відділу хребта з справа, травматичний шок І-ІІ ст.;

- епікриз № 602 на ОСОБА_1 , яка знаходилась на лікуванні в клінічному санаторії «Аркадія» ДПСУ з 08.07 по 31.07.2017 року з діагнозом: комбінована контрактура правого кустьового та ліктьового суглобів. (Нечитабельний текст) правої плечової та стегнової кісток;

- епікриз лікаря ОСОБА_3 , згідно якого хвора ОСОБА_1 1990 р.н. знаходилась на лікуванні в ортопедичному відділенні ЧОЛ з 02.05.2018 р по 07.05.2018 р з діагнозом: Консолідований перелом правої стегнової кістки з наявністю метало фіксаторів; Консолідований перелом правої плечової кітки з наявністю метало фіксаторів. 03.05.2018 операції: Видалення металевих фіксаторів з правої стегнової кістки. Видалення металевих фіксаторів з правої плечової кістки. Післяопераційний період без особливостей. Хвора виписана на подальше амбулаторне лікування за м/поживання;

- копії фіскальних, товарних чеків, рахунків-фактур на придбання медикаментів, товарів медичного призначення, пального, продуктів харчування та інших товарів, а також квитків на рейсові автобусні маршрути.

Оцінюючи надані позивачем докази в тій частині, чи підтверджують вони розмір матеріальної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, суд враховує, що відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наданих позивачем копій документів, неможливо встановити, чи є витрати, на які вказує позивач, витратами, пов`язаними з лікуванням травм, які заподіяні позивачу саме в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої визнаний винуватим відповідач вироком суду. Зокрема, частина наданих позивачем документів частково нечитабельна, не містить посилань на те, ким саме придбавались медикаменти та інші товари, чи пов`язане придбання таких медикаментів та товарів з необхідністю проходження лікування, пов`язаного саме з тілесними ушкодженнями, заподіяними в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Тому, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх та належних доказів розміру матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 3 частини другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Факт вчинення неправомірних дій відповідачем у відношенні до позивача підтверджується вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року, яким відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вирок містить посилання на характер та тяжкість отриманих позивачем в результаті кримінального правопорушення тілесних ушкоджень.

Суд враховує обставини справи, а саме характер травм, спричинених позивачу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, негативні наслідки, в тому числі, пов`язані із отриманими позивачем в результаті ДТП тілесними ушкодженнями, які є суттєвими, заподіяли біль позивачу, змушували позивача витрачати свій час на відновлення на реабілітацію, постійне лікування, терпіти хірургічні втручання, дотримуватись встановленого медичного режиму та рекомендації лікарів, що безумовно змінило звичайне життя позивача.

Враховуючи, викладене, суд вважає доведеним, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях внаслідок перенесених нею травм, душевних стражданнях, пов`язаних із негативними змінами в її житті, а саме заподіяння потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, що негативно вплинуло на емоційний стан позивача. Зазначене, на переконання суду, не могло не відобразитися на звичному способі та ритмі життя позивача, що є достатньою підставою для відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.

Суд, враховуючи глибину та тривалість фізичних і душевних страждань позивача, тяжкість отриманих нею тілесних ушкоджень, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, беручи до уваги ступінь вини відповідача ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, його майновий стан, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що заявлена позивачем сума на відшкодування моральної шкоди цілком співмірна з моральними стражданнями, які понесла позивач, тому в частині стягнення моральної шкоди позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені останньою і документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 840,80 грн, що сплачений за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, яка судом задоволена у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 60, 76-82, 89, 141, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 75593 гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачений судовий збір в розмірі 840 гривні 80 копійок.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя О.В.Корман