гСправа № 358/508/20 Провадження № 2/358/398/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кіхтенка С.О.

за участю секретаря судового засідання Давиденко М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із нерухомого майна, що було у спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування на дану частку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить суд виділення в натурі частки із нерухомого майна, що було у їх спільній сумісній власності визначити їх частки у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 рівними із частками інших співвласників спільної сумісної власності на дану квартиру, тобто в розмірі 1/4 частини від всієї квартири, а також визначити частку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , рівними із іншими співвласниками спільної сумісної власності, в розмірі 1/4 частини від всієї квартири.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що за ними у складі своєї родини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на яку у них всіх виникло право спільної сумісної власності, що вбачається із свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.04.1994 року, виданого виконкомом Богуславської міської ради.

Також у вищезазначеному документі зазначено співвласником - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначає, що вона та відповідачі є спадкоємцями за законом першої черги, після смерті їх батька відповідача та спадкодавця - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якому належала частина вищевказаного спадкового майна.

Таким чином на даний час співвласниками зазначеної квартири є - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Позивачка бажає оформити своє право власності на вказану квартиру, але нотаріус відмовила її у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що не визначена частка померлого ОСОБА_4 в приватизованій квартирі.

Оскільки позивачка позбавлена можливості в адміністративному порядку встановити за собою право власності на вказане нерухоме майно, то вона звернулися із даним позовом до суду.

Представник позивачки ОСОБА_7 подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися свого представника не направили, однак надіслали до суду заяви, в яких позов визнають та просять його задовольнити і розглянути справу без їх участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 24.02.1999 року приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20 квітня 1994 року.

Частки майна, набутого внаслідок приватизації квартири АДРЕСА_1 учасників спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_1 є не визначеними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.11.2019 року, виданого Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 159.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », а після з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5 від 09.08.2018 року, №1 від 09.08.2018 року та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.07.2018 року, виданого Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 64.

Позивачка та відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності до ч. 2 ст. 1223, ст.ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, копією свідоцтва про народження спадкодавців, копією свідоцтва про одруження.

Після смерті батька позивачки та відповідачів та спадкодавця - ОСОБА_4 залишилася спадщина: частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцям на праві спільної сумісної власності (без визначення часток на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право приватної власності на квартиру від 20.04.1994 року.

Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подала заяву про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №265/2019.

Інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини, що підтверджується копіями їхніх заяв та матеріалами спадкової справи №265/2019.

Постановою т.в.о. державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 21.12.2019 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що відсутній факт належності померлому визначеної частки у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру.

В теперішній час позивачка позбавлена можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно.

З матеріалів справи, вбачається, що зазначена квартира на праві спільної сумісної власності (без визначення часток) належить позивачці та відповідачам, а також належала нині померлому ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Співвласники приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1/4 частку квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст.370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Тобто, із даної норми Закону вбачається, що сторони по справі мають право на поділ спільного сумісного майна і їх частки є рівними по 1/4 частині від всієї квартири. Частка спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є також рівною із частками інших співвласників і становить 1/4 частину від всієї квартири.

У відповідності до вимог ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними.

Згідно п.3.4. Узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Як зазначено у п.17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Із врахуванням вищенаведеного та того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення часток, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визначити рівний розподіл часток між співвласниками спірного майна, визначивши, що частка кожного співвласника у належній на праві спільної сумісної власності квартирі АДРЕСА_1 , становить 1/4 частки квартири, проти чого не заперечують і відповідачі.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

За даними технічного паспорта на квартиру вбачається, що вказана квартира розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку та складається із: 3-х кімнат, загальною площею -52,50 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м., в тому числі 1-а кімната 10,80 кв.м., 2-а кімната 13,60 кв.м., 3-а кімната 10,80 кв.м., кухня 5,40 кв.м., коридор 7,50 кв.м., ванна 2,10 кв.м., туалет 0,90 кв.м. Зазначена квартира обладнана балконом (лоджією): 1,00 кв.м.

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Тобто, із даної норми Закону вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя мав право на поділ спільного сумісного майна і його частка є рівною з часткою інших співвласників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та становлять по 1/4 частці квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю ОСОБА_1 з дня смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою та відповідачами розмірів частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 під час судового розгляду не встановлено.

Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 гривень 40 коп.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 142 ч.1, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 331, 379, 392 ЦК України,

суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею -52,50 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м., яка обладнана балконом (лоджією): 1,00 кв.м., становить 1/4 частину даної квартири.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею -52,50 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м., яка обладнана балконом (лоджією): 1,00 кв.м., що за життя належала ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею -52,50 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м., яка обладнана балконом (лоджією): 1,00 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею -52,50 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м., яка обладнана балконом (лоджією): 1,00 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею -52,50 кв.м., житловою площею 35,20 кв.м., яка обладнана балконом (лоджією): 1,00 кв.м.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Богуславському районі Київської області, , що розташоване за адресою: Київська область, м. Богуслав, вул. Франка, 4 повернути позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого 30.04.2020 року, згідно квитанції № 57 на р/р 0080, МФО 899998, в ТВБВ 10026/638 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», що становить 420 гривень 40 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко