Справа № 460/5541/17
Провадження №2/944/250/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Карпин І. М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

29.12.2017 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 26 жовтня 2016 року о 23:15 год. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Fiat Uno», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 41км + 500 м автодороги «Львів-Краковець», що в с.Терновиця Яворівського району Львівської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , в результаті якого пішохід отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці. 27.10.2016 за фактом дорожньо-транспортної пригоди було розпочато кримінальне провадження, яке постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції Сколець О.В. від 30.05.2017 було закрите, у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відсутність складу злочину, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Трагічна смерть ОСОБА_5 , насамперед вплинула на життя дружини. ОСОБА_5 був турботливим, люблячим чоловіком та хорошим батьком. На утриманні в померлого знаходилась велика сім`я, якою він опікувався та підтримував матеріально. Чоловік завжди у всьому підтримував свою дружину, допомагав у сімейному побуті та вихованні двох дітей. Втрата чоловіка вплинула на психологічний стан дружини, яка і на даний час не може пережити його раптову смерть. ДТП в якій трагічно загинув ОСОБА_5 відбилась також на психологічному стані дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були дуже прив`язані до батька, який був постійно поруч та брав активну участь у їх вихованні. Вважають, що сума коштів в розмірі по 700000 грн. буде достатньою для компенсації та полегшення їх моральних страждань, понесених у зв`язку із втратою чоловіка та батька.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Дацків Ю.О. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не підтримує та заперечує проти усіх позовних вимог позивачів в повному обсязі. У позовній заві вказується, що моральна шкода, яка завдана відповідачем і є спричинена ДТП, є наслідком діяльності джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України, однак в позовній заяві нічого не вказано, щодо подробиць ДТП і не наводиться правова оцінка дій загиблого ОСОБА_5 . В постанов про закриття кримінального провадження зазначено, що причиною настання ДТП, з технічної точки зору є факт виходу померлого ОСОБА_5 на смугу руху автомобіля під керуванням відповідача на такій віддалі до останнього, яка була недостатньою для уникнення наїзду. При цьому ОСОБА_5 переходив дорогу у невстановленому для цього правилами дорожнього руху місці. При судовій токсикологічній експертизі в померлого ОСОБА_5 виявлено, етиловий спирт в крові в кількості 3,63 проміле. Таким чином ДТП сталася в результаті дій померлого ОСОБА_5 , а не відповідача. Згідно з п.7 Постанови 4 від 01.03.2013 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судом законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено правил дорожнього руху. ОСОБА_5 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.127 КУпАП, а саме: «Порушення правил дорожнього руху пішоходами, велосипедистами та особами, які керують гужовим транспортом, і погоничами тварин». Щодо завданої моральної шкоди, зазначає , що у позовній заяві вказано, що всі позивачі несуть моральне страждання у зв`язку із смертю ОСОБА_5 , однак це не відповідає дійсності, оскільки сімейний побут та взаємовідносини у сім`ї ОСОБА_5 були зовсім іншими, ніж це описується в позовній заяві, зокрема у період часу в який трапилася ДТП ОСОБА_5 регулярно вживав алкогольні напої, вживав нецензурну лексику по відношенню до членів сім`ї, погрожував їм фізичною розправою, в результаті чого регулярно викликалася поліції для вирішення конфліктів. Дана обставина ніяк не може свідчити про той рівень близькості та міцні стосунки між членами сім`ї, який описується в позові, і ставить під сумнів, що позивачі поважали, шанували та цінували ОСОБА_5 . Крім цього, вночі після ДТП матір відповідача була присутня на місці події. Там вона почула від ОСОБА_1 , що 26.10.2016 (в день настання ДТП), вона викликала поліцію додому, у зв`язку із конфліктом із ОСОБА_5 . Працівники поліції, які прибули за викликом, провели виховну (профілактичну) розмову із ОСОБА_5 , однак пізніше у нього виник конфлікт із ОСОБА_2 , який завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , після чого останній звернувся в Новояворівську районну лікарню №1, де йому надавалась медична допомога. Цей факт вже може свідчити про стан взаємовідносин між батьком і сином та чи дійсно ОСОБА_2 має моральні страждання у зв`язку із втратою батька. Також позивачі нічого не згадують у позовній заяві про те, що відповідачем, через його матір ( ОСОБА_6 ) та сусіда матері ( ОСОБА_7 ) 27.10.2016 добровільно передано 10000 грн. Крім цього, на момент настання ДТП , цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», однак позивачі не згадують про те, що вони зверталися до страхової компанії та отримали страхові виплати. Згідно з ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Жодної із ознак, які б передбачали передумови або свідчили про право позивачів на відшкодування моральної шкоди відсутні, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів у повному обсязі.

Представник позивачів ОСОБА_8 подав відповідь на відзив, в якому вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідач подає неправдиві відомості, намагаючись очорнити родинні стосунки сім`ї потерпілого подаючи неправдиві докази та показання, які не відповідають дійсності. Відповідач вказує, що померлий ОСОБА_5 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.127 КУпАП, проте вказане не підтверджується ні постановою про закриття кримінального правопорушення, ні жодними іншими документами. Обурливим є наклеп відповідача на непристойну поведінку позивачів після відмови тітки відповідача передати грошові кошти у сумі 26400 доларів США. Після ДТП сім`я загиблого перебувала у траурі, для дітей загиблого, так само як і для дружини було дуже важко пережити перші тижні після загибелі ОСОБА_5 . Відповідач намагається зобразити сім`ю загиблого недобрими та корисливими людьми, при цьому не бере до уваги те, що сім`я втратила свого батька та чоловіка і це непоправна втрата для них. Відповідач надав суду твердження, які не підтверджені доказами та не відповідають дійсності. Неправдивим є те, що позивачі намагаються здійснювати тиск на відповідача. Натомість відповідач намагається будь-яким способом очорнити репутацію позивачів. Звертає увагу, що кошти в розмірі 10000 грн. дійсно були передані відповідачем позивачам, однак були передані для організації похорону загиблого, а не для відшкодування моральної шкоди. Позивачі дійсно отримали страхове відшкодування, проте вказаної суми недостатньо для зменшення моральних страждань у зв`язку з ДТП. Враховуючи розмір моральних страждань, завданих у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 відповідач зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.03.2019, у зв`язку із закінченням 17.01.2019 у судді Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П. повноважень першого періоду призначення на посаду судді, справа передана судді Карпин І.М., яка своєю ухвалою від 01.03.2019 прийняла справу до свого провадження та призначила підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.12.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивачі в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову заперечили, давши пояснення аналогічні доводам відзиву на позовну заяву, просили в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2016 року о 23:15 год. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Fiat Uno», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 41км + 500 м автодороги «Львів-Краковець», що в с.Терновиця Яворівського району Львівської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , в результаті якого пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці.

27.10.2016 за фактом ДТП розпочато кримінальне провадження, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000219.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції Сколець О.В. від 30.05.2017 кримінальне провадження №000219, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.10.2016 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, котра мала місце 26.10.2016 близько 23:15 год. на ділянці 41км+500 м автодороги «Львів-Краковець», що в с.Терновиця Яворівського району Львівської області, внаслідок якої загинув пішохід ОСОБА_5 було закрите, у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

ОСОБА_4 не оспорює факту володіння та користування автомобілем марки «Fiat Uno», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 24.09.2016 укладав із страховиком ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації даного транспортного засобу.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 .

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми померлого ОСОБА_5 що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 .

Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатила страхове відшкодування, у зв`язку із настанням страхового випадку від 26.10.2016 в розмірі 87000 грн, в тому числі моральну шкоду в розмірі по 5800 грн ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що стверджується листом за №31 від 20.06.2018.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно зі ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 5 ст.81 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995, з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", слідує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає без вини відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода, у тому числі, якщо смерть фізичної особи настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом положень ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 204/6539/16-ц вказував, що при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено ПДР.

Судом не здобуто доказів грубої необережності пішохода ОСОБА_5 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, звичайна необережність або вина, допущена потерпілим у ДТП не можуть впливати на розмір відшкодування або на звільнення від відшкодування в розумінні вимог статті 1193 ЦК України.

Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів завданої моральної шкоди, враховуючи наведені приписи закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди на користь позивачів, які є дружиною та дітьми загиблого ОСОБА_5 .

Щодо обставин заподіяння шкоди дружині та дітям загиблого, то слід вважати очевидним, що передчасна втрата чоловіка та батька для будь-якої людини, тим більше при наявності життєвих зв`язків між ними, однозначно спричиняє моральні страждання.

Звернення ОСОБА_1 23.10.2016 та 26.10.2016 в поліцію з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_5 не спростовують факту завдання їй як дружині та дітям моральної шкоди спричиненої загибеллю чоловіка. Вказані звернення позивачки ОСОБА_1 в поліцію із заявами про вчинення насильства в сім`ї протягом короткого періоду часу не можуть свідчити про відсутність тривалих добрих сімейних відносин. Будь-яких рішень з приводу вчинення домашнього насильства ОСОБА_5 по відношенню до членів сім`ї із встановленням його вини суду не надано.

Також суд відхиляє доводи відповідача з приводу поганих взаємовідносин батька ОСОБА_5 з сином ОСОБА_2 , оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

Доводи відповідача з приводу надсилання позивачами через соціальні мережі та мобільний зв`язок повідомлень з погрозами та образами суд відхиляє, оскільки такі не стосуються предмету доказування.

Так, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 втратили чоловіка та батька, з яким вони протягом його життя підтримували добрі життєві стосунки. Батько займав важливе місце в житті дітей.

Внаслідок смерті чоловіка позивач ОСОБА_1 втратила опору і підтримку, залишилась вдовою з двома неповнолітніми дітьми, яких змушена була сама виховувати та утримувати. Втрата чоловіка спричинила їй глибоку душевну рану.

Величезним стресом та шоком стала смерть батька для дітей. Без сумніву трагічна смерть батька відбилась на їх психологічному стані. Відсутність батьківської любові та опіки дуже болісно віддобразилась на поведінці сина ОСОБА_2 , що супроводжувалось стресами та зривами. Без сумніву трагічна смерть батька відбилась на психологічному стані доньки ОСОБА_3 , яка не може пережити непоправну втрату. Тяжкі наслідки втрати в такому ранньому віці рідного батька супроводжуватимуть дітей протягом всього життя.

Передчасна смерть чоловіка та батька, близької для позивачів людини - однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань.

Діти, які стали напівсиротами, втративши одного з батьків, втратили можливість у дитячому та юнацькому віці отримати допомогу та підтримку від батька, належне виховання, матеріальну допомогу, що відновлені у будь-який спосіб бути не можуть.

Крім цього, вони втратили і можливість тривалого життєвого зв`язку з одним із батьків протягом свого майбутнього життя. Вказане не може не впливати на їх подальше як дитяче та юнацьке, так і доросле життя та зумовлює для них непоправні зміни у їх житті.

Враховуючи наведене та принципи розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а тому з ОСОБА_4 слід стягнути моральну шкоду в розмірі по 100 000 грн. на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та 50000 грн на користь ОСОБА_1 , що на думку суду буде достатньою компенсацією завданих моральних страждань.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, позивачі від сплати судового збору звільняються.

Враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, із відповідача ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2500 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України , суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду чи через Яворівський районний суд Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 04.01.2021.

Позивач: ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

АДРЕСА_1

Позивач: ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2

АДРЕСА_1

Позивач: ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3

АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_4

АДРЕСА_2

Суддя І.М.Карпин