Справа № 953/8783/20
Провадження № 2-з/639/60/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 953/8783/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 1 465 543,32 грн., в якій він просив суд накласти арешт на все нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що25.04.2018 року між сторонами було укладено договір позики, який також був забезпечений договором іпотеки. Свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідач не виконав.

Позивача зазначає, що на теперішній час відповідач ОСОБА_2 не працює, не має ніякого законного джерела доходу, відносно нього порушені дві кримінальні справи за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України, а також триває розгляд двох адміністративних справ за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, та безліч цивільних справ, за якими він є відповідачем.

Таким чином, на думку позивача, всі зазначені вище обставини свідчать про те, що виконання судового рішення, яким будуть задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 може бути істотно ускладнено чи унеможливлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом непізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, підставою для накладення арешту на майно відповідача є докази, що свідчать про наявність такого майна (грошей), їх належність особі на праві власності. Також докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна (грошей) у особи.

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник клопотання про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

Заявник в своїй заяві про забезпечення позову просив суд накласти арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майно щодо ОСОБА_2 вбачається, що у власності останнього перебуває нерухоме майно.

Відносно земельної ділянки кадастровий номер :01:012:0189, що розташована Харківська область, Харківський р-н, с/рада Русько-Тишківська, земельної ділянки кадастровий номер :01:012:0188, що розташована Харківська область, Харківський р-н, с/рада Русько-Тишківська мається інформація про державну реєстрацію іпотеки від 02.05.2018 року, підстава виникнення іпотеки: договір позики б/н від 02.05.2018, видавник Слухаєвський О.О., ОСОБА_1 .

Отже, оскільки вказане нерухоме майно є предметом іпотеки, за яким позивач ОСОБА_1 є іпотекодержателем, вважати, що дане майно може вибути з власності відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку з чим буде неможливо виконати рішення суду про стягнення суми боргу, у суду підстав не має.

Що стосується вимог позивача в частині накладання арешту на інше нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 , то суд зазначає наступне.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Позивачем ОСОБА_1 в супереч вищезазначеним нормам закону не було надано належних та допустимих доказів щодо вартості майна, на яке він просить накласти арешт, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначитися щодо співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 953/8783/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 16.11.2020 року.

Суддя В.В. Труханович