__________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 947/1470/20
Провадження № 4-с/947/48/20
УХВАЛА

12.11.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Кирикової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича, за участі: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цією скаргою на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича, за участі: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича щодо неналежного виконання ним виконавчих дій з повернення скаржнику ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 8835 гривень 54 копійки;

- зобов`язати державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича здійснити дії з повернення ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 8835 гривень 54 копійки.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що на виконанні в Другому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження ВП №48971578 відносно неї, в рамках якого державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 13.03.2018 року, на підставі якої з заробітної плати скаржниці було утримано та перераховано на рахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти у розмірі 8835,54 грн.

В подальшому вказану постанову від 13.03.2018 року було скасовано, однак на звернення скаржниці стосовно повернення їй утриманих грошових коштів в сумі 8835 гривень 54 копійки, державний виконавець не здійснив належних дій, за наслідком чого остання вимушена звернутись до суду з цією скаргою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною скаргою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 29.01.2020 року прийнято скаргу та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Одночасно у вказаній ухвалі судді, зобов`язано державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича надати до суду в строк до 18 лютого 2020 року належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП №48971578.

17.02.2020 року на виконання вказаної ухвали судді, до суду надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №48971578.

В судовому засіданні представник скаржниці скаргу підтримав та просив суд задовольнити.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - АТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, суд вважає скаргу не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-6078/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по виплаті кредиту за кредитним договором № 014/0074/73/61608 від 28.07.2006 року у розмірі 7 051, 66 дол. США, що по курсу НБУ складає 55 777, 22 гривень, а також з кожного стягнуто витрати по сплаті державного мита у розмірі 278, 88 гривень та інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 60 гривень.

Вказане рішення в законному порядку оскаржене не було та набрало законної сили.

16.03.2011 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 2-6078/10 на примусове його виконання в частині стягнення боргу з ОСОБА_1 , проте 26.09.2012 року він був повернутий стягувачу на підставі ст.. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

21 вересня 2015 року стягувач, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження.

23 вересня 2015 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Балалайкіною К.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48971578 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6078/10 від 16.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 55 777, 22 гривень. Боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв`язку з чим державним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного Боржнику шляхом направлення запитів до реєструючих установ.

Державним виконавцем в рамках виконавчого провадження було вжито вичерпні заходи примусового виконання рішення, та перевірено майновий стан боржника, направлені запити до ДФС України, Управління ПФУ, зроблено запит до реєстру прав на нерухоме майно в порядку доступу державних виконавців, Територіального сервісного центру №5141 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України.

Так, згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 116659212 від 20.10.2015 року вбачається, що боржник є власником 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Територіального сервісного центру №5141 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України встановлено, що ОСОБА_1 належить автомобіль марки ВАЗ 21091 н/з НОМЕР_1 , 1995 р.в., який постановою державного виконавця від 12.02.2018 року оголошено у розшук.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № вбачається, що боржник працює в Комунальній Установі «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Київського району м. Одеси».

У зв`язку з чим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Георгієвим В.І. 13 березня 2018 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

07.06.2018 року боржник ОСОБА_1 завернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати незаконними дії державних виконавців Другого Київського відділу Державної Виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Балалайкіної К.В. та Георгієва Василя Івановича щодо примусового виконання виконавчого листа за № 2-6078/10, виданого Київським районним судом м.Одеси 16 березня 2011 року; скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження №48971578 від 23.09.2015 року старшого державного виконавця Балалайкіної К.В.; скасувати Постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 13.03.2018 року державного виконавця Георгієва В.І .

За наслідком розгляду вказаної скарги, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.07.2018 року визнано незаконними дії державних виконавців Другого Київського відділу Державної Виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Балалайкіної К.В. та Георгієва Василя Івановича щодо примусового виконання виконавчого листа за № 2-6078/10, виданого Київським районним судом м. Одеси від 16 березня 2011 року. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №48971578 від 23.09.2015 року старшого державного виконавця Балалайкіної К.В. Скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 13.03.2018 року державного виконавця Георгієва В.І .

Зазначена ухвала Київського районного суду міста Одеси від 16.07.2018 року залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02.06.2020 року.

Отже, постанова державного виконавця на підставі якого відкрито виконавче провадження №48971578 - скасована.

Також судом встановлено, що після постановлення Київським районним судом міста Одеси вказаної ухвали суду, державним виконавцем 15.08.2018 року винесено постанову ВП №48971578, якою скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.03.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі зазначеної скасованої постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.03.2018 року, з заробітної плати ОСОБА_1 було утримано та перераховано на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти у розмірі 8835,54 грн., на підставі платіжних доручень: №2536 від 30.05.2018 року в сумі 1526,19 грн.; №2609 від 31.05.2018 року в сумі 2050,03 грн.; №3173 від 18.07.2018 року в сумі 5259,32 грн.

З урахуванням скасування вказаної постанови, державним виконавцем 18.02.2019 року було направлено запит до АТ «Райффайзен Банк Аваль» стосовно повернення коштів у загальному розмірі 8835,54 грн., які були утримані з заробітної плати боржника та перераховані в рамках виконавчого провадження №48971578.

На зазначену вимогу, АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав відповідь державному виконавцю, в якій повідомив, що 12.12.2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено договір відступлення права вимоги за №114/50 та починаючи з 13.03.2018 року на рахунок № НОМЕР_2 на погашення заборгованості за кредитним договором №014/0074/73/61608 від 28.07.2006 року надійшли кошти в загальній сумі 8835,54, які були в подальшому перераховані новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, на підставі вказаної інформації, державним виконавцем 28.10.2019 року було скеровано відповідну вимогу до ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» про повернення коштів у розмірі 8835,54 грн. на депозитний рахунок, для подальшого перерахування боржнику за ВП №48971578, відповідно до ухвали суду від 16.08.2018 року.

На зазначену вимогу, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» надало відповідь від 25.11.2019 рок за №Ап-17/127-2, відповідно до якої ТОВ підтвердило отримання зазначених грошових коштів від АТ «Райффайзен Банк Аваль», однак зазначило, що вказані кошти відповідно до платіжних доручень перераховані за призначенням на виконання договору відступлення №114/50 та погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Також, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» повідомило, що в платіжних дорученнях відсутня інформація стосовно стягнення цих коштів в рамках виконавчого провадження та на цей час ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» не є стороною виконавчого провадження, оскільки питання з процесуальної заміни правонаступником у відповідності до ст. 442 ЦПК України, не здійснено, а відтак у ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» відсутні будь-які підстави для повернення коштів.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Стаття 18 вказаного Закону передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вирішуючи дане питання суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, з аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження», який не передбачає порядок дій державного виконавця з повернення стягнутих коштів та отриманих стягувачем за виконавчим провадження, суд доходить до висновку, що державним виконавцем належним чином на виконання запиту боржника, здійснено дії з повернення грошових коштів, отриманих з заробітної плати боржника та перерахованих на рахунок стягувача, на підставі скасованої постанови про звернення стягнення на заробітну плату.

Скаржником в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України не обґрунтовано та не доведено в чому полягає бездіяльність та незаконній дій державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича щодо неналежного виконання ним виконавчих дій з повернення скаржнику ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 8835 гривень 54 копійки.

Натомість, суд вважає за необхідно роз`яснити скаржникові, що остання не позбавлена звернутись до суду з позовом в порядку ст.1212 ЦК України.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 року за наслідком розгляду касаційної скарги по справі №910/23967/16 зазначила, що відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльності були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича, за участі: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, є необґрунтованою, а від так задоволенню не підлягає.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 81, 84, 89, 352, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича, за участі: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено - 16.11.2020 року.

Головуючий Калініченко Л.В.