Постанова

Іменем України

12 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 756/10846/15-ц

провадження № 61-3475св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року у складі судді Жука М. В. та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у складі колегії судді: Сержанюка А. С., Мельника Я. С., Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі -

ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року позов

ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду

м. Києва від 31 січня 2017 року без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач на власний розсуд скористувався своїм процесуальним правом, передбаченим пунктом 5 частини першої статті 207

ЦПК України 2004 року, при цьому будь-які права та охоронювані законом інтереси заявника порушені не були.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу передати на новий розгляду до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву позивача про залишення позову без розгляду не звернув уваги на відсутність відомостей щодо вручення судової повістки заявнику, а тому був зобов`язаний відкласти розгляд справи у разі неявки у судове засідання однієї із сторін. Крім того, зі змісту заяви позивача вбачається, що останній просить залишити без розгляду позовну заяву до ОСОБА_1 , а отже, вказане питання мало б розглядатись виключно у частині позову тільки до одного із відповідачів.

Станом на час розгляду цієї справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи, 14 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом, де просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі

3 775 661,49 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року відкрито провадження у справі.

31 січня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня

2017 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду

м. Києва від 31 січня 2017 року без змін.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву ПАТ «Дельта Банк» про залишення позовної заяви без розгляду, керувався тим, що відповідно до вимог статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав таку заяву.

Нормативно-правове обґрунтування

За змістом статті 207 ЦПК України 2004 року залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року, для залишення позову без розгляду, оскільки подати заяву про залишення позову без розгляду є правом позивача, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу. При цьому надане позивачу право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи. Суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву позивача про залишення позову без розгляду не звернув уваги на відсутність відомостей щодо вручення судової повістки заявнику, а тому був зобов`язаний відкласти розгляд справи у разі неявки у судове засідання однієї із сторін, не заслуговує на увагу, оскільки у матеріалах справи, а саме на аркуші 64, міститься розписка ОСОБА_1 , у якій зазначається, що останній повідомлений про дату судового засідання, отже, неявка у судове засідання учасника справи, який належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що зі змісту заяви позивача вбачається, що останній просить залишити без розгляду позовну заяву до ОСОБА_1 , а отже, вказане питання мало б розглядатись виключно у частині позову тільки до одного із відповідачів, не заслуговує на увагу, оскільки позивач ухвалу суду про залишення його заяви без розгляду в апеляційному порядку не оскаржував, а отже, він погодився з нею. Крім того, позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з цим позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані.

З огляду на наведене, Верховний Суд визнає касаційну скаргу необґрунтованою, оскільки правильне застосовування норми права є беззаперечним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частинами третьою та четвертою статті 406 ЦПК Українивизначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик