Справа № 683/2029/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Кутасевич О.Г.

за участі секретаря судового засідання Поважнюк О.Б.,

представника відповідача Андрійчук О.П.,

третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові цивільну справу №683/2029/20, 2/683/1043/2020 за позовом ОСОБА_2 до Старокостянтинівської міської ради про визнання незаконними створення та заборону використання суб`єктами владних повноважень Старокостянтинівської міської ради недостовірної інформації, відображеної в державних актах, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 , в якому просила:

- визнати незаконними створення у 2008 році та використання суб`єктами владних повноважень Старокостянтинівської міської ради в державних актах серії ЯД №013332, серії ЯД №013333 та серії ЯД №013336 від 18 вересня 2008 року та в документах недостовірної інформації: «рішення Старокостянтинівської міської ради №122 п.18 від 10 грудня 1997 року; голова Старокостянтинівської міської ради М.С. Мельничук», що відображена та задокументована будь-якими засобами на будь-яких носіях;

- визнати незаконними використання та заборонити використання незаконно створеної у 2008 році суб`єктами владних повноважень Старокостянтинівської міської ради недостовірної інформації: «рішення Старокостянтинівської міської ради №122 п.18 від 10 грудня 1997 року; голова Старокостянтинівської міської ради М.С. Мельничук», що була створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень Старокостянтинівської міської ради у 2008 році, що відображена та задокументована в державних актах серії ЯД №013332, серії ЯД №013333 та серії ЯД №013336 від 18 вересня 2008 року.

В обґрунтування позову вказувала, що згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року визначено, що цей спір є приватно -правовим, оскільки створення та використання суб`єктом владних повноважень інформації стосується підстав набуття права власності на земельні ділянки, шляхом видачі відповідних державних актів. Стверджувала, що оформлення зазначених державних актів лише на ім`я її чоловіка ОСОБА_1 порушує її права співвласника, оскільки земельні ділянки набуті ними у шлюбі. Крім того, підставою їх видачі вказано рішення Старокостянтинівської міської ради №122 п.18 від 10 грудня 1997 року, яке радою не приймалось і в архівному відділі виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради відсутнє, а наявне лише рішення виконавчого комітету №122 від 10 грудня 1997 року.

Відтак уважала, що зазначення в державних актах на земельні ділянки як підстави їх видачі неіснуючого рішення Старокостянтинівської міської ради за підписом голови міської ради Мельничука М.С. є недостовірною інформацією, яка використовується та поширюється без законних підстав.

У відзиві на позовну заяву голова Старокостянтинівської міської ради просив у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. Зазначав, що відділлом у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при заповненні державних актів серії ЯД №013332, ЯД №103333 та ЯД №013336 від 18 вересня 2008 року було допущено помилку, оскільки підставою для надання земельних ділянок було саме рішення виконавчого комітету Старокостятинівської міської ради №122 від 10 грудня 1997 року, оскільки рішенням Старокостянтинівської міської ради народних депутатів від 27 липня 1994 року №4 повноваження по вирішенню питань регулювання земельних відносин делеговано виконавчому комітету міської Ради народних депутатів. Стверджував, що міська рада не створювала та не використовувала недостовірну інформацію, оскільки заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його підрозділи.

У поясненнях до відзиву третя особа ОСОБА_1 уважав заперечення Старокостянтинівської міської ради проти позову безпідставними, оскільки державні акти створені з участю міської ради. На його переконання, виконавчий комітет не мав права приймати рішення про передачу земельних ділянок громадянам міста, оскільки таке право належить виключно депутатам та пленарному засіданні міської ради.

У судове засідання позивачка ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_1 просив позов задовольнити з підстав, викладених у його поясненнях на відзив відповідача.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд уважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 липня 1970 року по даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 25 липня 1970 року (а.с.6).

Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради депутатів трудящих Хмельницької області №153 від 17 червня 1977 року «Про будівництво індивідуального житлового будинку» ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці, виділеній колгоспом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 в строк до 17 червня 1980 року (а.с.10).

Відповідно до п. 18 рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №122 від 10 грудня 1997 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) особистого підсобного господарства, городництва громадянам міста згідно додатку (а.с.37).

Повноваження по вирішенню питань регулювання земельних відносин делеговано виконавчому комітету міської ради народних депутатів згідно рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів від 27 липня 1994 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №122 від 10 грудня 1997 року ОСОБА_1 видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД №013332, ЯД №103333, серії ЯД №013336 від 18 вересня 2008 року.

Оригінали державних актів серії ЯД №013332, серії ЯД №103333 та серії ЯД №013336 від 18 вересня 2008 року, про які зазначає позивач суду надані не були, до позовної заяви долучено лише копію державного акта серії ЯД №013332, а тому суд позбавлений можливості їх дослідити.

Факт надання земельних ділянок ОСОБА_1 сторонами не оспорюється.

Звертаючись за захистом своїх прав, позивачка просила визнати незаконною створення суб`єктами владних повноважень Старокостянтинівської міської ради недостовірною інформації щодо підстави видачі ОСОБА_1 державних актів на право власності на земельні ділянки рішення Старокостянтинівської міської ради №122 від 10 грудня 1997 року та заборонити її використання.

Статтею 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації особи має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації.

Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Недостовірною уважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації, а також факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідачем доведено, що рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №122 від 10 грудня 1997 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» прийнято в межах повноважень, делегованих виконавчому комітету Старокостянтинівською міською радою народних депутатів на підставі рішення від 27 липня 1994 року №4.

Зазначення як підстави видачі державних актів про право власності на земельну ділянку рішення Старокостянтинівської міської ради №122 п.18 від 10 грудня 1997 року, на переконання суду, не є недостовірною інформацією в розумінні ст. 277 ЦК України.

Відповідно до Наказу Державного комітету по земельних ресурсах №43 від 05 травня 1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку на право постійного користування земельною ділянкою покладається на ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи.

Тобто, Старокостянтинівська міська рада не створювала та не поширювала інформації, зазначеної в спірних державних актах на земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України) та при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 264 ЦПК України).

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Суд, констатує, що установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з позовних вимог ОСОБА_2 не убачається, які саме її особисті немайнові права порушуються створенням, на її думку, недостовірною інформацію, а саме, зазначенням як підстави видачі державного акту рішенняСтарокостянтинівської міської ради №122 п.18 від 10 грудня 1997 року.

Зазначення як підстави видачі державних актів рішення Старокостянтинівської міської ради замість рішення виконкому Старокостянтинівської міської ради, на переконання суду, не створює порушення особистих немайнових прав позивача, а її право власності на земельну ділянку як співвласника ніким не оспорюється.

На думку суду, з огляду на зазначене вище є підстави вважати неналежним обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав та недоведеність обставин, на які він посилалась як на підставу своїх вимог.

З урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин та оцінки наданих сторонами доказів, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_2 до Старокостянтинівської міської ради про визнання незаконними створення та заборону використання суб`єктами владних повноважень Старокостянтинівської міської ради недостовірної інформації, відображеної в державних актах відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького, 41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Третя особа: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 16 листопада 2020 року.

Суддя: