Справа № 937/6433/20
Провадження № 2/937/2822/20
04 листопада 2020 року м.Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гнатик Г.В., при секретарі Макаренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що він є власником вказаного житла, на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2020 року. Відповідно до п.6 зазначеного договору відповідач зобов`язаний був знятися з реєстраційного обліку з вказаної квартири до 09.08.2020 року та зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб. Однак до теперішнього часу відповідачі не знялися з реєстраційного обліку та зареєстровані в зазначеній квартирі Позивач вказує, що відповідачі у вказаній квартирі зареєстровані, однак фактично не проживають. Усі витрати, пов`язані з утриманням квартири, у тому числі й оплату комунальних послух несе лише він. Реєстрація відповідачів обмежує його право користування зазначеною квартирою, тому він змушений звернутися до суду.
Ухвалою від 11.09.2020 року за даним позовом у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи зайого відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомої суду причини, про день слухання справи були повідомлені належним чином.
Як вбачається з довідки Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 09.09.2020 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , саме за цією адресою відповідачі повідомлялись про розгляд справи.
Рекомендовані листи відповідачами не отримані та вони повернуті суду з відміткою поштового відділення зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою».
З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя та з урахуванням розумних строків розгляду справи, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача суд на місці ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів і за наявними у справі доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 06.08.2020 посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Чудновською О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2128. /а.с.6-7/.
Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 219381408 від 06.08.2020/а.с. 8/.
Відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу, а саме до п.6, відповідач ОСОБА_2 зобов`язався знятися з реєстраційного обліку та зняти членів своєї родини не пізніше у вищезазначеній квартирі до 09.08.2020 року, однак до теперішнього часу відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не є членами родини позивача, зареєстровані в квартирі.
Відповідно до довідки від 31.08.2020, виданої головою ОСМД «Чайка-2», ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 - не проживає з 06.08.2020 року та ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає з березня 2019 року /а.с.9/.
В силу того, що відповідачі зареєстровані у вищевказаній квартирі, але в ній не проживають, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов`язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).
Згідно п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) зі зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, статті 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки відповідачі втратили право користування вищезазначеною квартирою, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення, зазначене житло є приватною власністю позивача згідно дослідженого вище договору купівлі-продажу, суд дійшов висновку, що правові підстави у відповідачів для користування спірної квартирою після укладення договору купівлі-продажу відсутні, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відтак, відповідачів слід визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 247, 259, 263-268, 280-282ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Г.В.Гнатик