СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13463/20

пр. № 2/759/5054/20

12 листопада 2020 року

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Істоміній О.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», 3-тя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Меженська Кароліна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 6.08.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 6.08.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. був вчинений виконавчий напис № 1563 про стягнення з нього на користь відповідача боргу в сумі 112 177,87 грн. шляхом звернення на автомобіль SKODA, модель SUPERB 1,9 ТБІ, реєстраційний номер НОМЕР_1

Про виконавчий напис позивач дізнався 10 серпня 2020 року з листа про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, так як він вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 4 грудня 2015року з нього на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 7.07.2008р. стягнуто 80 741грн. 64коп. Крім того, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2020р. у справі № 759/5902/20 задоволено його позов та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.03.2020р. приватним нотаріусом Кондратюком В.С. про стягнення з нього суми боргу у розмірі 112 277грн. 87коп. шляхом звернення стягнення на автомобіль SKODA, модель SUPERB 1,9 ТБІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є повністю ідентичним даному напису.

Ухвалою Святошинського районного суду від 13.08.2020р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 63).

21.08.2020 року до суду надійшов відзив відповідача, згідно якого він проти позову заперечує, посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з дотриманням діючого законодавства та надано всі необхідні документи для його вчинення (а.с. 82-87).

28.08.2020р. від позивача надійшли заперечення на відзив відповідача, згідно яких він посилається на порушення законодавства при вчиненні виконавчого напису нотаріусом, оскільки згідно кредитного договору дата остаточного погашення кредиту становить 7 липня 2015р., а тому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Крім того, право кредитора нараховувати проценти та інші платежі, передбачені умовами кредитного договору, припинилось у зв`язку з ухваленням рішення Святошинського районного суду м. Києва від 4.12.2015р., яким з нього на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто залишок заборгованості. З виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 25.02.2017р. по 17.01.2020р., а тому заборгованість по кредитному договору не є безспірною. Крім того, з моменту винесення судом рішення пройшло більше трьох років, а тому у нотаріуса не було законних підстав для вчинення виконавчого напису (а.с. 94-97).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 8.10.2020р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим слухати справу в його відсутність.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає можливим слухати.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 07.07.2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 8, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 27 367,05 доларів США строком до 7.07.2015р. зі сплатою 13,80% річних за користування кредитними коштами.

Також 7.07.2008р. був укладений Договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 виступила поручителем ОСОБА_1 і, згідно умов договору, зобов`язалась перед Кредитором нести солідарну відповідальність по кредитному договору.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 07.07.2008 року № 8 в розмірі 3 764,53 дол. США, що в національній валюті згідно курсу НБУ складає 80 741 грн. 64 коп. та судові витрати у сумі 403 грн.71 коп. з кожного. (а.с. 19-21)

Вказане рішення набрало законної сили.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2016р. задоволено заяву ОСОБА_1 та розстрочено виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 4.12.2015р. (а.с. 22-23).

22 березня 2016 року на заяву ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» від 15.02.2016 року видано виконавчі листи по цивільній справі № 759/11902/15-ц (а.с. 26-27).

Ухвалою Святошинського районного суду від 18.02.2020 року задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі № 759/11902/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8 (а.с. 31-32).

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. із заявою про вчинення виконавчого напису.

17.03.2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль марки SKODA, модель SUPERB 1,9 ТБІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 20.03.2017року по 17.01.2020 року в розмірі 112 277,87 гривень, зокрема, 3% річних за період з 20.03.2017р. по 17.01.2020р. в сумі 7 153,16грн., пені за період з 20.03.2019р. по 17.01.2020р. в сумі 104 524,71грн. (а.с. 33).

Однак, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2020р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», 3-тя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. та визнаний таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. 17.03.2020р. про звернення стягнення на автомобіль марки SKODA, модель SUPERB 1,9 ТБІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 в рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 20.03.2017року по 17.01.2020 року (а.с. 41- 44).

Як вбачається з даного рішення, підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання, стала відсутність умови безспірної заборгованості, а також звернення стягнення на предмет іпотеки задля погашення заборгованості, яка нарахована більш ніж за три роки.

Вказане рішення набрало законної сили і є чинним.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. із заявою про вчинення виконавчого напису.

6.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль марки SKODA, модель SUPERB 1,9 ТБІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору № 8 від 07.07.2008р. за період з 25.02.2017року по 17.01.2020 року в розмірі 112 177,87 грн., зокрема, 3% річних за період з 25.02.2017р. по 17.01.2020р. в сумі 7 153,16грн., пені за період з 25.02.2019р. по 17.01.2020р. в сумі 104 524,71грн. (а.с. 99-101).

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

У даному випадку матеріали справи свідчать, що відповідно до п. 1.1.4 кредитного договору № 8 від 07.07.2008 року, Банк надав ОСОБА_1 27 367,05 дол.США на 84 місяці, дата остаточного погашення кредиту 07.07.2015 року.

Отже кінцевим терміном повернення кредитних коштів ОСОБА_1 є 07.07.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Ця правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 07.07.2008 року № 8 в розмірі 3 764,53 дол. США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 3 417,71 доларів США, заборгованості по відсоткам в сумі 246,82долари США та пені в сумі 100 доларів США, що в національній валюті згідно курсу НБУ складає 80 741 грн. 64 коп.

Таким чином, відповідне право кредитора нараховувати проценти та інші платежі, передбачені умовами кредитного договору, припинилось у зв`язку з ухваленням рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року, яким стягнуто на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 07.07.2008 року № 8 у розмірі 3 764,53 дол. США, в тому числі пені в розмірі 100 доларів США, що в національній валюті згідно курсу НБУ складає 80 741 грн. 64 коп.

Крім того, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2016р. розстрочено виконання даного рішення до серпня 2017року.

З виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. 6.08.2020 року, убачається, що стягнення заборгованості, зокрема, пені, проводиться за період з 25.02.2019року по 17.01.2020 року.

Отже, на момент подання відповідачем заяви про вчинення виконавчого напису уже існувало судове рішення про стягнення пені за кредитним договором, яким її розмір було зменшено та визначено в 100 доларів США, що вже спростовує безспірність заборгованості.

Крім того, статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті.

Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки.

Однак, оскаржуваним виконавчим написом від 6.08.2020року нараховано 3% річних за період з 25.02.2017р. по 17.01.2020р., що перевищує трирічний строк позовної давності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено за відсутності умови безспірної заборгованості, а також цим виконавчим написом звернуто стягнення на предмет іпотеки задля погашення заборгованості, яка виникла у період з 25.02.2017 року по 17.01.2020 року, тобто більше, ніж за три роки з моменту звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, що саме по собі вказує на неможливість вчинення такого виконавчого напису згідно вимог чинного законодавства України.

Дані обставини, крім цього, були встановлені і рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 14.05.2020р. у справі № 759/5902/20, яке вступило в законну силу і є чинним.

За таких обставин, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з ТОВ "Вердикт Капітал" на користь позивача пілягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 7, 10, 76, 81,133-141, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 265, 1055 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03. 03. 2004 року № 20/5, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 6.08.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською Кароліною Сергіївною та зареєстрований у реєстрі за № 1563 про звернення стягнення на автомобіль марки Skoda, модель Superb 1.9 TDI, 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 державний номерний знак НОМЕР_1 для задоволення вимог про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 7.07.2008р. в розмірі 112 177 грн. 87коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Кириленко