Постанова

Іменем України

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 676/4433/16-ц

провадження № 61-11154 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі - Кам`янець-Подільська міська рада, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , Управління державної реєстраційної служби Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибак Степан Йосипович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2018 року у складі судді Семенюк В. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 травня 2019 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Гринчука Р. С., Костенка А. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кам`янець-Подільської міської ради, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), ОСОБА_2 , Управління державної реєстраційної служби Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області, приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибака С. Й. про визнання договору іпотеки недійсним, скасування реєстрації права власності, визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначала, що є єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_3 , постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і досі проживає у спадковій квартирі.

Вказувала, що при зверненні до нотаріуса їй було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки спадкова квартира зареєстрована не за померлим, а за ОСОБА_2 .

Зазначала, що ОСОБА_3 ще за життя подарував цю квартиру останній і хоча за рішенням суду цей договір дарування був визнаний недійсним, але померлий не встиг перереєструвати квартиру на своє ім`я. разом з тим, під час перебування квартири у ОСОБА_2 , остання встигла обтяжити спірну квартиру, уклавши договір іпотеки з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»). Оскільки договір дарування визнаний судом недійсним, то є недійсним і договір іпотеки, укладений ОСОБА_2 , оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просила суд скасувати державну реєстрацію права власності від 26 жовтня 2005 року на квартиру АДРЕСА_1 в Реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 , визнати недійсним договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибаком С. Й. від 06 лютого 2008 року № 256 та скасувати реєстрацію підстави обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна - договір іпотеки від 06 лютого 2008 року, реєстровий номер 6532424, визнати за нею право власності на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яке складається з квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2018 року визнано іпотечний договір, укладений 06 лютого 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений 06 лютого 2008 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибаком С. Й., недійсним.

Скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 по договору дарування квартири від 02 жовтня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4073, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибаком С. Й.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що іпотечний договір, укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк» 06 лютого 2008 року, підлягає визнанню недійсним, оскільки судом визнано недійсним договір дарування квартири, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 02 жовтня 2004 року, і остання не мала повноважень на розпорядження спірною квартирою. Крім того, підлягає скасуванню і реєстрація права власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру в Державному реєстрі. Власником спірної квартири був спадкодавець ОСОБА_3 , оскільки відсутність реєстрації права власності на спірну квартиру за померлим унеможливлює оформлення спадщини позивачкою, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка і прийняла спадщину, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав і для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 травня 2019 року апеляційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» залишена без задоволення. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2018 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про доведеність позову ОСОБА_1 та наявність правових підстав для його задоволення, зазначивши, що ОСОБА_2 внаслідок визнання недійсним договору дарування їй квартири не набула права власності на квартиру, відтак реєстрація права власності за ОСОБА_2 на квартиру в Державному реєстрі підлягає скасуванню. Іпотечний договір, укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк», є недійсним з підстав, передбачених частиною першою статті 203, статтею 215 ЦК України, оскільки остання, не будучи належним власником, не мала правомочностей на передачу в іпотеку банку спірної квартири. Також апеляційний суд виходив з того, що оскільки про порушення свого права (наявність іпотеки щодо квартири) позивач дізналась у липні 2016 року з відмови нотаріуса в оформленні в порядку спадкування спірної квартири, з позовними вимогами про визнання іпотечного договору недійсним звернулась у лютому 2017 року, то строк звернення до суду з цими вимогами позивачем не пропущено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2019 року АТ «Укрсоцбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 676/4433/16-ц із Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно не прийняли до уваги клопотання банку про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним. Вважає, що перебіг строку позовної давності почав рахуватись з 20 лютого 2012 року, з дня ухвалення рішення щодо недійсності договору дарування, та сплинув 20 лютого 2015 року. Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом 09 вересня 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Крім того, на момент смерті ОСОБА_3 та відкриття спадщини до неї входили усі права та обов`язки, що належали йому як спадкодавцю і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема, й зобов`язання за ніким не оспореним іпотечним договором від 06 лютого 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та банком. При переході права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця ОСОБА_3 до спадкоємця ОСОБА_1 в порядку спадкування іпотека залишається дійсною для останньої, як набувача відповідного нерухомого майна.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (а.с. 4).

Після його смерті відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги після померлого, як дружина померлого, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, отже, прийняла спадщину.

Звернувшись до нотаріуса, позивачу було відмовлено в оформлення спадщини, оскільки спадкова квартира не зареєстрована за померлим, а зареєстрована за ОСОБА_2 (а. с. 3).

За даними Реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 26 жовтня 2005 року за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибаком С. Й., 02 жовтня 2004 року за реєстровим № 4073 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 вказаний договір дарування квартири визнано недійсним, проте ОСОБА_3 за життя не встиг перереєструвати квартиру на своє ім`я (а.с. 7-9).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна було встановлено наявність обтяжень нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 , підставою накладання яких є договір іпотеки, укладений 06 лютого 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибаком С. Й. 06 лютого 2008 року та за реєстровим № 256, за яким іпотекодавець ( ОСОБА_2 ) передала в іпотеку іпотекодержателю (АКБ «Укрсоцбанк») належну їй на праві власності спірну квартиру у якості забезпечення нею зобов`язань за договором кредиту № 966/325-632-59 від 06 лютого 2008 року (а.с. 45-47).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга АТ «Укрсоцбанк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Згідно з вимогами до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судами встановлено, що спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців у померлого немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

За змістом статей 317, 319 ЦК України лише власнику належить право розпоряджатися майном.

Згідно з статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до частини першої статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що внаслідок визнання недійсним договору дарування спірної квартири від 02 жовтня 2004 року ОСОБА_2 не набула права власності на квартиру, відтак реєстрація права власності за останньою на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі підлягає скасуванню.

Крім того, іпотечний договір, укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк» підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених частиною першою статті 203, статтею 215 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 , не будучи належним власником спірної квартири, не мала повноважень на розпорядження спірною квартирою та передачу її в іпотеку банку.

Судами встановлено, що власником спірної квартири був спадкодавець ОСОБА_3 ; оскільки відсутність реєстрації права власності на спірну квартиру за померлим унеможливлює оформлення спадщини позивачкою, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка і прийняла спадщину, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачем строку для звернення з позовними вимогами про визнання договору іпотеки недійсним, про застосування якого заявлено відповідачем, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Так, згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ураховуючи те, що про порушення свого права (наявність іпотеки щодо квартири) ОСОБА_1 дізналась у липні 2016 року з відмови нотаріуса в оформленні у порядку спадкування спірної квартири, з вимогами про визнання недійсним іпотечного договору позивач звернулась у лютому 2017 року, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання недійсним іпотечного договору позивачем не пропущено.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович