Справа № 133/2414/19
Провадження № 22-ц/801/1672/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 рокуСправа № 133/2414/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Ковальчука О.В., Медвецького С.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу №133/2414/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПАТ СК «Країна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Момота Василя Денисовича на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Сєчко В.Л.

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПАТ СК «Країна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26 квітня 2019 року о 16 годині 40 хв. на 253 км + 500 м автодороги М21 Виступовичі - Мотилів-Подільський відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «CHEVROLET Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 не витримав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обставини, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем «RENAULT MEGANE», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності позивачу. В результаті зіткнення автомобіль «RENAULT MEGANE», д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних ушкоджень. Згідно висновку експертного дослідження від 02.05.2019 року №111 експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT MEGANE», д.н.з. НОМЕР_2 складає 65 135 грн. 38 коп. 24 травня 2019 року Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. У вище вказаній постанові зазначено, що в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав в повному об`ємі. Згідно поліса №АМ/6005636 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів власником автомобіля «CHEVROLET Lacett»i, д.н.з. НОМЕР_1 являється ОСОБА_3 , який передав керування автомобілем ОСОБА_2 , який ним керував під час ДТП в присутності власника. Власник автомобіля, ОСОБА_3 , перебував під час ДТП в автомобілі, як пасажир. 12.06.2019 страховою компанією ПАТ СК «Україна», в якій застрахований автомобіль «CHEVROLET Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 відшкодовані збитки в сумі 38 673,76 грн. ОСОБА_1 . Фактичні витрати на придбання матеріалів та поновлюваних робіт склали відповідно до: Акту №260419 прийому передачі виконаних робіт від 26 квітня 2019 року - 3500 грн.; видаткової накладної № СПО - 005997 від 14 травня 2019 року - 26850 грн.; видаткової накладної №ДПТО 1902154 від 07 травня 2019 року -11107,32 грн.; акту виконаних робіт №ДПТО 01902154 від 07.06.2019 - 32437,50 грн.; наряду замовлення №ДПТО 1902154 від 07 травня 2019 року 800 грн. Загальна сума фактичних витрат склала - 74 694, 82 грн. Збитки в сумі 36 021, 06 грн. не відшкодовані.

Крім завданої майнової шкоди, внаслідок ДТП позивачу була спричинена також моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях пережитих ним у зв`язку із самим фактом дорожньо-транспортної пригоди, а також душевних стражданнях, пов`язаних з спричиненням фізичного болю, емоційного стресу, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя в цілому, приниженням людської гідності. Були порушені його актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив самореалізації. Розрахунок розміру моральної шкоди можливий з використанням різних методик в тому числі A.M. Ерделевського, яка пройшла апробацію в науково-дослідних установах судових експертиз МЮ України та рекомендована Науково-консультативною та методичною радою з проблем судової експертизи до застосування. Рішенням про державну реєстрацію від 03.03.2010 включена до Реєстру за реєстраційним кодом 14.1.04 «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань». Осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, тим більше оцінити їх в грошовому виразі надзвичайно важко. Однак, враховуючи перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду він оцінює у 80 423 (вісімдесят тисяч чотириста двадцять три) грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. у відшкодування моральної шкоди завданої в результаті ДТП.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти за надання правової допомоги в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп..

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Момот В.Д.посилаючись на незаконність рішення суду, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд першої інстанції не врахував, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілого(страхова сума), не є розміром страхового відшкодування, яке розраховується відповідно до вимог Закону. Також суд не обґрунтував чому саме він прийшов до висновку, щодо стягнення з відповідача 2000 гривень за надання правової допомоги. Суд перерахував нормативну базу, яка регламентує відшкодування моральної шкоди, разом з тим не спростував наданий позивачем розрахунок причиненої йому моральної шкоди.

25 вересня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому зазначено, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позову щодо відшкодування матеріальної шкоди, при ухвалені рішення щодо часткового задоволення моральної шкоди судом першої інстанції враховувалося глибина страждань позивача у зв`язку з фізичним болем, що йому було завдано, враховано ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди а також матеріальне становище відповідача. На підставі вище зазначеного просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

28 вересня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив від АТ «Страхова компанія «Країна» в якому зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 26 квітня 2019 року о 16 годині 40 хвилин на 253 км +500м автодороги М21 Виступовичі-Могилів-Подільський громадянин ОСОБА_2 керуючи автомобілем «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_2 та автомобілем «HYNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_4 , чим порушив п.2.3б,12.1,13.3 ПДР, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Власник автомобіля «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 на момент ДТП пригоди перебував на пасажирському сидінні автомобіля, яким керував його син.

Згідно висновку експертного дослідження від 02.05.2019 року №111 експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT MEGANE», д.н.з. НОМЕР_2 складає 65 135 грн. 38 коп. (а.с. 10-15, т. 1).

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2019 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАп і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., що вбачається з копії постанови (а.с. 24-25, т. 1).

18.10.2018 між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Країна» було укладено Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6005636, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 26, т. 1).

Відносини у сфері обов`язкового страхування врегульовані спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акта.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини інші відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завдані шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхова (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підтягають відшкодуванню і визначається відповідного реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

02 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Країна» з письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи (а.с. 138, т. 1).

07 червня 2019 року ОСОБА_1 подав до ПАТ «СК «Країна» заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 139 т. 1).

07 червня 2019 року ОСОБА_1 надав заяву на ім`я Голови Правління ПАТ «СК «Країна», згідно якої, за фактом пошкодження транспортного засобу «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП від 26.04.2017, ОСОБА_1 погоджується з розміром страхового відшкодування в сумі 40 868,10 грн. На проведенні експертизи пошкодженого транспортного засобу «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 не наполягає. Після виплати страхового відшкодування будь-яких претензій до ПАТ «СК «Країна» мати не буде (а.с. 140 т. 1).

12 червня 2019 року ПАТ «СК «Країна» було сплачено страхове відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 38 868,10 гри. Отримання даної суми відшкодування позивачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи. Розмір страхового відшкодування було розраховано наступним чином: 40 868,10 грн. - 2 000,00 грн. = 38 868,10 грн. де: 40 868,10 грн. - розмір страхового відшкодування згідно Заяви погодження; 2 000,00 грн. - розмір франшизи за Полісом АМ/6005636; 38 868,10 грн. - розмір виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі (а.с. 141,т.1), (а.с. 27, т.1).

Згідно зі ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст. 9.1. Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Тобто, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, (страхова сума), не є розміром страхового відшкодування, а лише встановлює межі, в яких повинна пройти виплата страхового відшкодування, яке розраховується відповідно до вимог Закону.

Таким чином, страхове відшкодування було виплачене AT «CK «Країна» у строки, розмірі та на умовах, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, згідно з приписами Цивільного Кодексу України, позивач повинен був звертатися для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою виключно до винної в ДТП особи та/або страхувальника за Полісом.

З наведеного випливає, що у випадку настання страхового випадку в розумінні цього Закону, у страховика перед потерпілою особою виникає зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, що не є тотожним поняттю відшкодування шкоди відповідно до загальних норм цивільного законодавства, викладених у ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України.

Викладена позиція підтверджується діючою судовою практикою, зокрема в Ухвалі ВСС України від 24.02.2016, де колегія суду прийшла до висновку, що у разі якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно із ст. 1194 ЦК України -відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка ним одержана від страховика.

Разом із тим з полісу АМ/6005636 вбачається, що у разі виникнення страхового випадку пов`язаного із завданням матеріальної шкоди потерпілі особі, страхова сума цивільної відповідальності власника автомобіля становить в межах 100000 гривень.

Визначаючи розмір завданої майнової шкоди, який підлягав стягненню із AT «CK «Країна» на користь позивача апеляційний суд звертає увагу, на те що при визначенні розміру відшкодування за основу необхідно взяти саме ремонтну калькуляцію № 53899 від 16 травня 2019 року, в якій зазначена сума у розмірі 45409,00 гривень, яка була використана АТ «CK «Країна» при визначенні страхового відшкодування з якою позивач погодився та не оспорював у встановленому порядку.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що на момент погодження розміру страхового відшкодування та отримання грошового відшкодування від АТ «CK «Країна», а саме 06 червня 2019 року у позивача вже був наявний висновок експертного дослідження з оцінки транспортного засобу від 02 травня 2019 року № 111 (а.с.9-5 т. 1) відповідно до зазначеного висновку вимог не заявляв.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану позивачу в результаті ДТП.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Верховний Суд України в постанові від 06.11.2013 року в справі № 6/10цс13 прийшов до висновку, що аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювана.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювана.

Ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Стягуючи ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, правильно виходив з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави.

Із матеріалів справи вбачається, що такі витрати підтверджено угодою № 2/19 про надання правової допомоги від 30.04.2019, квитанцію № 10 від 22.10.2019 (а.с. 66), переліком вартості надання правової допомоги адвокатом, апеляційний суд вважає справедливою та обґрунтованою і пропорційною предмету спору суму витрат на правову допомогу, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача в розмірі 2000 грн.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на докази, що були предметом дослідження та, переважно, спрямовані на переоцінку доказів у справі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З цих підстав, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Момота Василя Денисовичазалишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: О.В. Ковальчук

С.К. Медвецький