Постанова

Іменем України

12 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 761/25195/14-ц

провадження № 61-9611св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Гулька Б. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення суми вкладу та процентів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року у складі судді Притули Н. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є. В., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») про стягнення суми вкладу та процентів.

Позовна заява мотивована тим, що 28 лютого 2013 року між нею та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір банківського вкладу № 314/2013-222 на суму 400 000,00 грн, за умовами якого банк прийняв кошти на період з 28 лютого 2013 року до 28 лютого 2014 року. Після закінчення терміну дії зазначеного договору у касі банку вона отримала 200 000,00 грн, а решту - 200 000,00 грн було розміщено на новий депозитний рахунок № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , відкритий на підставі договору від 28 лютого 2014 року № 222D-493291, на строк з 28 лютого 2014 року до 28 квітня 2015 року.

У червні 2014 року при отриманні нарахованих процентів вона з`ясувала, що їх сума значно менша, ніж вона розраховувала отримати за договором. Її дочка, звернувшись до банківської установи, з`ясувала, що сума вкладу за договором становить 50 000,00 грн, а не 200 000,00 грн.

Вона звернулась до банку для з`ясування обставин щодо вкладу та їй роз`яснили, що за попереднім договором достроково зняті кошти в сумі 350 000,00 грн, а по закінченню терміну дії договору видані кошти в сумі 50 000,00 грн, які було внесено на рахунок за новим договором. У банківській установі відсутні відомості про внесення на рахунок 200 000,00 грн.

Пізніше сума вкладу, що становить 50 000,00 грн, була їй виплачена, однак вклад у сумі 150 000,00 грн не повернутий та на нього мають бути нараховані проценти, згідно з умовами договору.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з ПАТ «КБ «Хрещатик» на її користь суму вкладу у розмірі 150 000,00 грн, 64 500,00 грн процентів за договором від 28 лютого 2014 року № 222D-493291 та витрати з проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 9 532,60 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент ухвалення рішення судом у банківській установі вже розпочато процедуру ліквідації банку, це унеможливлює стягнення грошових коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії ПАТ «КБ «Хрещатик» та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 761/25195/14-ц з Шевченківського районного суду м. Києва.

У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди фактично позбавили її повернути належні їй грошові кошти, оскільки застосували закон, який не підлягає застосуванню - підпункт 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не застосували закон, який підлягав застосуванню - частину шосту статті 26, підпункт 3 частини першої статті 48, статті 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункт 1 розділу VII рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про затвердження Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються» від 21 серпня 2017 № 3711.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2019 року ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи.

Також зазначив, що висновок судово-почеркознавчої експертизи від 29 грудня 2017 року № 26/17, проведеної у межах кримінального провадження, не є належним і допустимим доказом у цивільній справі.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

28 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір банківського вкладу № 314/2013-222 на суму 400 000,00 грн, за умовами якого банк прийняв кошти на період з 28 лютого 2013 року до 28 лютого 2014 року. Після закінчення терміну дії зазначеного договору у касі банку вона отримала 200 000,00 грн, а решту - 200 000,00 грн було розміщено на новий депозитний рахунок № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , відкритий на підставі договору від 28 лютого 2014 року № 222D-493291 на строк з 28 лютого 2014 року до 28 квітня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з вказаним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» із ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць із 05 квітня до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осібта делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І. І. строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21 квітня 2016 № 560 продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня до 04 червня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осібприйнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осібта делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Костенку І. І .

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осібвід 24 травня 2018 року № 1452 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» на два роки з 06 червня 2018 року по 05 червня 2020 року.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшеннню ліквідаційної маси.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-350цс17, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 11 грудня 2019 року у справі № 592/8857/15-ц, провадження № 61-32567св18, від 16 грудня 2019 року у справі № 761/24615/17, провадження № 61-48196св18.

Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясували обставини справи, надали належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам правильно виходили з того, що на момент розгляду цієї справи у банку введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого задоволення вимог вкладників банку під час тимчасової адміністрації не здійснюється, та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

При цьому у касаційній скарзі ОСОБА_1 на нормиЗакону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який підлягає застосуванню.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

І. А. Воробйова

Б. І. Гулько