Справа №636 / 4141 / 19
2 / 636 / 160 / 2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвій С.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області із позовною заявою про визнання права власності в якій просила суд визнати за нею, право власності на житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що придбала на підставі розписки у ОСОБА_2 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Наразі ОСОБА_2 від нотаріального оформлення вказаного договору відмовився та повідомив, що 15.08.2017 року придбав вказаний будинок у ОСОБА_3 на підставі розписки. ОСОБА_3 в свою чергу купив вказаний будинок у ОСОБА_4 на підставі розписки від 21.07.1990 року. ОСОБА_4 вказаний будинок належав на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.1999 року.

Враховуючи, що ОСОБА_2 здійснив відчуження будинку ОСОБА_1 хоча фактично не мав на це права оскільки у встановленому законом порядку не оформив його належним чином та враховуючи, що ОСОБА_1 не знала про вказані обставини та не могла знати і беручи до уваги, що майно вибуло з володіння його власника з власної волі, Позивач вважає себе такою, що набула права власності на вказаний будинок.

Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі не подавав, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі позовні вимоги визнав та просив суд справу розглядати без його участі.

Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження укладеного договору між позивачем та відповідачем було написано розписку відповідно до якої ОСОБА_2 продав будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 за 26 000 (двадцять шість тисяч) грн. в присутності свідків. При укладенні розписки сторони домовилися, що в подальшому нотаріально оформлять вказаний договір у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_2 від оформлення вказаного договору відмовився та повідомив, що 15.08.2017 року придбав вказаний будинок у ОСОБА_3 на підставі розписки, що підтверджується розпискою від 15.08.2017 року.

ОСОБА_3 в свою чергу купив вказаний будинок у ОСОБА_4 на підставі розписки від 21.07.1990 року.

ОСОБА_4 вказаний будинок належав на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.1999 року.

Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

У постанові по справі N 665/2266/16-ц Верховний Суд вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається.

Обов`язковими умовами для визнання такого договору дійсним є:

- встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину;

- втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Враховуючи вищевикладені обставини та беручи до уваги, що відповідач безповоротного ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу оскільки не має такої можливості, а позивач втратив можливість нотаріально посвідчити правочин у зв`язку з не оформленням попередніми власниками вказаного будинку в нотаріальному порядку договір може бути визнаний дійсним лише в судовому порядку.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого законом від 17.07.97 №475/97-ВР гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність.

Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статі 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України встановлено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.

Таким чином враховуючи, що Відповідач здійснив відчуження будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 Позивачу, хоча фактично не мав на це права оскільки у встановленому законом порядку не оформив його належним чином. Та враховуючи, що Позивач не знала про вказані обставини та не могла знати і беручи до уваги, що майно вибуло з володіння його власника з власної волі, суд приходить до висновку, що Позивач в порядку ст. 330 ЦК України набула права власності на вказаний житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відносно позовної вимоги про визнання за Позивачем права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню оскільки всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження набуття права власності на вказаний будинок зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів незрозуміло, яке відношення має позивач до вказаного будинку. Відсутність доказів є підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги.

Керуючись: ст. ст. 10, 11, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В частині визнання права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -