ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м. Київ

справа № 939/2675/19

провадження № 22-ц/824/38/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 27 листопада 2019 року у складі судді Унятицького Д.Є., про забезпечення позову

встановив:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Одночасно позивачем було подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що спірні нежитлові будівлі та приміщення, земельна ділянка з кадастровим номером :01:010:0011 та автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER зареєстровані на ім`я відповідача, яка погрожувала відчужити вказане майно.

Тому ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: нежитлову будівлю «Торгівельний центр», з допоміжними спорудами АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, господарську будівлю АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_3 ; земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0011, площею 0,0971 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (десять); автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER (загальний легковий універсал-В), коричневого кольору, 2011 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 4394, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане ТСЦ 8047, 23 травня 2018 року.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 27 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на належні ОСОБА_2 нежитлову будівлю «Торгівельний центр» з допоміжними спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 529,0 кв.м. (загальна площа з допоміжними спорудами - 708,4 кв.м.);нежитлову будівлю, господарську будівлю АДРЕСА_2 , загальною площею 200 кв.м.;нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 167,7 кв.м.; земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0011, площею 0,0971 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER (загальний легковий універсал-В), коричневого кольору, 2011 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 4394, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що заявник, звертаючись до суду із заявою, не навів обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову, та не надав на їх підтвердження належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів. В свою чергу, місцевим судом залишено поза увагою, що заява є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. В заяві не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну неможливість відчуження відповідачем спірного майна на користь третіх осіб та не надано жодних доказів в її обґрунтування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 вказує, що оскільки відповідач неодноразово висловлювала йому погрози щодо відчуження спільного майна, яке зареєстроване на її ім`я, та з врахуванням того, що вартість спільного майна, яке зареєстроване на ім`я відповідача, значно перевищує вартість спільного майна, що зареєстроване на ім`я позивача, тому оскаржувана ухвала є цілком законною та обґрунтованою, а накладений арешт на спільне майно сторін є спів мірним із реальністю загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції представники відповідача просили апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник позивача просив відмовити у задоволенні скарги з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Як вбачається з позовних вимог, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, у тому числі визнання права власності на частину спірного майна.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.06.2019 року власником спірного майна на яке просить накласти арешт позивач є відповідач ОСОБА_2 .

Таким чином, суд першої інстанції враховуючи вимоги позивача, характер взаємовідносин сторін по справі, і те, що між сторонами у справі дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання у майбутньому рішення суду у разі задоволенні позовних вимог, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Доводи скарги про те, що заява не містить належних та допустимих доказів на її обґрунтування, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідач не спростувала твердження позивача що існує ризик відчуження спільного майна, яке зареєстроване на ім`я відповідача та яке позивач просить поділити, тому таке майно потребує захисту в порядку забезпечення позову, при цьому таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що зазначене судове рішення постановлено з додержанням вимог закону, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: