Справа № 302/857/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 13січня 2020 року (у складі судді Гайдура А.Ю.) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Міжгірського нотаріального округу Закарпатської області - Корбутяк Ірини Василівни, про встановлення нікчемності заповіту і застосування наслідків його недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у липні 2019 р.

Просила встановити, що заповіт, учинений 03.08.2009 р. від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. і зареєстрований у реєстрі за № 2434, номер у Спадковому реєстрі - 47579354, нікчемним і застосувати наслідки нікчемності цього заповіту, зокрема:

-Визнати недійсним і скасувати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 19.03.2019 р. приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В., зареєстроване в реєстрі за № 342, ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

-Скасувати рішення приватного нотаріуса Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. за індексним номером 46030440 від 19.03.2019 р. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

-Визнати недійсним і скасувати запис про право власності за № 30762753 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

-Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Обґрунтував тим, що в силу приписів ст. 1257 ЦК України заповіт ОСОБА_3 є нікчемним, оскільки:

-Заповідач ОСОБА_3 була освіченою особою, уміла писати і читати, а тому могла особисто прочитати заповіт перед його підписанням і, відповідно, підписати його; встановлення нотаріусом 03.08.2009 р. факту неграмотності ОСОБА_3 було безпідставним і не відповідало дійсності;

-Заповіт замість ОСОБА_3 підписала ОСОБА_4 , яка не була присутня 03.08.2009 р. у кабінеті нотаріуса, де нібито складався, підписувався і посвідчувався заповіт, а підписала заповіт в інший день - у приміщенні Синевирської сільради за відсутності нотаріуса Корбутяк І.В., заповідача ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ; тобто нотаріальна дія щодо вчинення заповіту була проведена за відсутності принаймні одного з її учасників, що було порушенням вимог ст. 43 Закону України «Про нотаріат», а також ОСОБА_4 підписувала заповіт поза межами приміщення, яке було робочим місцем приватного нотаріуса, та як наслідок - ОСОБА_4 , не читала вголос заповіт ОСОБА_3 перед його підписанням;

-Ст. 1248 ЦК України та п.158 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 р. передбачено, що заповіт учиняється при свідках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт. Однак, ОСОБА_3 не мала жодних фізичних вад, які б не дозволяли їй самостійно прочитати заповіт, що, зокрема, підтверджується відсутністю відповідних застережень у тексті заповіту, а тому складання заповіту та його посвідчення за участю свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 суперечило вимогам законодавства;

-Заповіт не містить усіх необхідних відомостей про осіб свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , зокрема, дати їх народження, реквізити паспортів чи інших документів, на підставі яких було встановлено особи цих свідків;

-Зі змісту заповіту слідує, що свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не зачитували заповіт уголос перед його підписанням;

-Зі змісту заповіту взагалі незрозуміло, хто саме зачитував його заповідачу ОСОБА_3 ; у посвідчувальному написі мало бути вказано, що заповіт прочитано самим заповідачем, а в разі неможливості прочитання заповіту самостійно заповідачем мало бути вказано, хто саме зачитував заповіт заповідачу;

-Приватний нотаріус Корбутяк І.В. належним чином не встановила особу ОСОБА_3 , оскільки неправильно зазначила в заповіті та в Спадковому реєстрі ідентифікаційний код заповідача.

Рішенням Міжгірського районного суду від 13.01.2020 р. у позові відмовлено.

Указане судове рішення мотивоване тим, що дії нотаріуса по складанню і посвідченню заповіту ОСОБА_3 були правильними через їх відповідність вимогам норм цивільного законодавства (ст. 203 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 р.).

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції із підстав, передбачених ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи скарги аналогічні доводам позовної заяви та зводяться по суті оскарженого рішення до такого:

-у судовому рішенні не зазначено, на підставі яких доказів суд встановив дійсну волю спадкодавця ОСОБА_3 та яким чином нотаріус Корбутяк І.В. переконалася у неграмотності заповідачки, тобто суд першої інстанції не врахував вимоги ст.ст. 207, 1247, 1248, 1243 ЦК України та положення Інструкції про порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції від 03.07.2009 р.);

-судом необґрунтовано проігноровано, що не підписання заповіту особисто ОСОБА_3 , яка могла це зробити, є самостійною підставою для визнання цього правочину недійсним;

-Суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_5 із приводу змісту пояснень нотаріуса та критично оцінив докази у підтвердження грамотності ОСОБА_3 , а також на надав належної оцінки обставинам щодо ідентифікаційного номера ОСОБА_3 .

У письмовому відзиві представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Керита М.В., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Узагальнені заперечення зводяться до такого:

-Спір між ОСОБА_7 (матір`ю апелянта) та ОСОБА_3 (спадкодавець) тривав із 2012 р., а позов ОСОБА_1 є черговою спробою ОСОБА_7 заволодіти чужим майном;

-Доводи позовної заяви як і доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності та є припущеннями;

-Обраний позивачем спосіб захисту не узгоджується із обставинами справи та відповідними нормами матеріального права.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Рішко С.І., підтримав скаргу в повному обсязі. Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Керита М.В., не визнала скарги з підстав, наведених у письмовому відзиві.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Судом першої інстанції установлено таке.

03.08.2009 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 разом зі своєю внучкою ОСОБА_1 приїхала в смт. Міжгір`я до приватного нотаріуса Міжгірського нотаріального округу Корбутяк І.В. для складання та посвідчення заповіту на свого внука - ОСОБА_2 .

Приватний нотаріус, переконавшись, що заповідач майна ОСОБА_3 є неграмотною, тобто не вміє ні читати, ні писати, а вміє лише поставити свій підпис запропонувала їй та особі, яка її супроводжувала, знайти і запросити свідків, які могли б посвідчити заповіт та підписати його за заповідача. Таких осіб було знайдено і запрошено до нотаріуса, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та

ОСОБА_4 Нотаріусом на відповідному спеціальному бланку серії ВМІ № 457241 був складений і надрукований зі слів заповідача заповіт, за яким усе своє майно вона заповідала ОСОБА_2 (онуку). Особу заповідача встановлено на підставі паспорта гр. України. У заповіті зазначено також її ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 . Заповіт у присутності заповідача був прочитаний свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вголос і підписаний ними.

За заповідача після прочитання такій уголос заповіт підписала ОСОБА_4 . При цьому, в заповіті зазначено, що в зв`язку з неграмотністю заповідача на її особисте прохання та в її присутності за неї підписує текст заповіту ОСОБА_4 .

Свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та особу ОСОБА_4 , яка підписала заповіт за заповідача, було встановлено нотаріусом Корбутяк І.В. за паспортами гр. України, копії паспортів зазначених громадян долучено до копії заповіту, який знаходиться у нотаріуса.

Заповіт підписано нотаріусом і зареєстровано в реєстрі за № 2434.

Наведені обставини підтверджено в суді поясненнями представника відповідача ОСОБА_9 , приватного нотаріуса Корбутяк І.В., частково показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , копією заповіту, належно завіреними фотокопіями паспортів гр. України: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , фотокопією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_3 - НОМЕР_1 , виданого Державною податковою інспекцією у Міжгірському районі 29.04.1998 р., копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.125-136).

Водночас, суд критично оцінив показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у частині показань, що вони не пам`ятають про прочитання чи не прочитання вголос тексту заповіту в присутності чи за відсутності заповідача ОСОБА_3 , оскільки з того часу спливло більше 10-и років, однак суд бере до уваги те, що свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 одностайно і беззаперечно підтвердили в суді факт їхніх підписів на заповіті (оригіналі та копії) та в реєстрі вчинення нотаріальних дій.

Подані позивачем до справи докази на підтвердження грамотності спадкодавця ОСОБА_3 , в яких містяться записи та підписи останньої (зокрема: копії виписок з погосподарської книги с. Синевир, де зазначено, що ОСОБА_11 початкова освіта, і містяться підписи до 01.01.2009, копія паспорта гр.України з підписом ОСОБА_3 , позовні заяви, інші заяви, доручення, апеляційні скарги, угоди, судові повісткита касаційні скарги, суд оцінює критично, оскільки на більшості із них стоїть нечіткий підпис (каракулі), а на деяких чіткий - у вигляді написання прізвища, що не переконує суду можливості ОСОБА_3 грамотно писати, читати і розуміти юридичний зміст правочину (заповіту).

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цього висновку як аналогічні доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції дав належну та правильну оцінку і зводяться як по суті спору, так і по суті оскарженого рішення до питання грамотності спадкодавця-заповідача ОСОБА_3 .

При цьому неоспореною обставиною є статус позивачки як спадкоємиці за правом представлення (онука спадкодавця - ОСОБА_12 ). Онуком спадкодавця-заповідача є також і відповідач ОСОБА_2 , на користь якого складений заповіт.

Визначальним моментом спірних правовідносин, який потребує правового аналізу, є вимога позивача про судове встановлення нікчемності заповіту і застосування наслідків його нікчемності, позаяк решта вимог є похідними.

Згідно з положеннями частини першоїі другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з вимогами статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У спірних правовідносинах заявленою підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення, яка зводиться до питань грамотності заповідача та посвідчення заповіту при свідках.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 207 ЦК України зазначено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Статтею 1253 ЦК України передбачена можливість посвідчення заповіту при свідках, яке відбувається за бажанням заповідача. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю і не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Розділом 17 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 р. за № 283/8882 (у редакції на момент посвідчення спірного заповіту), було визначено порядок посвідчення заповіту.

За змістом пункту 158 указаної Інструкції на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Як видно зі змісту заповіту від 03.08.2009 р., ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (онуку).

Заповіт складено у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення. У зв`язку з неграмотністю заповідача, на її прохання, заповіт посвідчений у присутності свідків - ОСОБА_5 , 1977 р. народження, і ОСОБА_6 , 1981 р. народження, а після прочитання цього заповіту їй у голос за неї підписала заповіт ОСОБА_4 , 1977 р. народження.Заповіт записаний нотаріусом зі слів заповідача ОСОБА_3 . У зв`язку з неграмотністю ОСОБА_3 , на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту підписано ОСОБА_4 . Особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено. Особу ОСОБА_4 встановлено, справжність її підпису перевірено. Заповіт уголос прочитаний заповідачу до його підписання у присутності запрошених свідків: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Особи останніх встановлено, справжність їх підписів перевірено.

Указані особи, допитані як свідки, наведених обставин по суті заповіту не заперечили.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що оскаржуваний заповіт був посвідчений з дотриманням порядку, передбаченого статтями 203, 1248, 1253 ЦК України та розділу 17 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, підписання заповіту іншою особою саме на прохання заповідачатакож відбулося з дотриманням вимог Закону та вказаної Інструкції і відображало дійсне волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, яку б своїй сукупності зумовили необхідність установлення спірного правочину нікчемним.

Окрім того, колегія суддів зауважує, щонотаріус не є суб`єктом спірного матеріального правовідношення, у нього відсутня процесуальна заінтересованість у розгляді справи, а тому він не може бути відповідачем у справі (постанова Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 388/281/17|61-37565ск18).

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Міжгірського районного суду від 13 січня 2020 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 31 грудня 2020 р.

Судді: