Номер провадження: 22-ц/813/2921/20
Номер справи місцевого суду: 505/3470/14-ц
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А.К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28.01.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерне товариство «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Вергопуло А.К. 18 листопада 2014 року у м. Подольськ Одеської області, -

встановила:

У серпні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 2-4, 96-98).

В обгрунтування позову Банк посилався на те, що між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Балтського відділення №2822 ВАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_3 05 червня 2008 року було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 02 на суму 430 000,00 гривень, зі спатою відсотків у розмірі 19,5 % річних з терміном погашення не пізніше 05 червня 2018 року, а ОСОБА_3 зобов`язався у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання зобов`язань за даним договором, між банком та ОСОБА_2 05 червня 2008 року було укладено іпотечний договір № б/н, предметом якого є нежитлова будівля у складі кам`яної будівлі, пральня площею 137,0 кв.м - літ. «И», яка знаходиться по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 180,0 кв.м згідно з договором резервування місця розташування об`єкту №261 від 12 листопада 2007 року.

Однак, ОСОБА_3 не виконував належним чином свої зобов`язання та не дотримувався терміну повернення наданого йому кредиту.

Позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд, в рахунок погашення заборгованості в розмірі 1 413 745,03 гривень за договором відновлюваної кредитної лінії №02 від 05 червня 2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки: нежитлову будівлю у складі кам`яної будівлі, пральня площею 137,3 кв.м - літ. «И», яка знаходиться по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 180,0 кв.м згідно з договором резервування місця розташування об`єкту №261 від 12 листопада 2007 року, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління акціонерне товариство «Ощадбанк» було задоволено, в рахунок погашення заборгованості в розмірі 1 413 745,03 гривень за договором відновлюваної кредитної лінії №02 від 05 червня 2008 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки: нежитлову будівлю у складі кам`яної будівлі, пральня площею 137,3 кв.м - літ. «И», яка знаходиться по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 180,0 кв.м згідно з договором резервування місця розташування об`єкту №261 від 12 листопада 2007 року, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 3 654,00 гривень (т. 1 а.с. 109-110).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, судовий збір стягнути з позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т. 2 а.с. 75-76).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Згідно зі статтею 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що оскаржуваним рішенням суду порушуються його права як співвласника іпотечного майна, оскільки останнє є спільним майном подружжя. Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_3 кредитний договір не укладав і не підписував, гроші не отримував, і оскільки відсутнє зобов`язання, яке мав забезпечити договір іпотеки, іпотека є припиненою і у задоволенні позову Банку необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналіз наведеної процесуальної норми свідчить про те, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає необгрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що оскаржуваним рішенням суду порушуються його права, як співвласника іпотечного майна, оскільки останнє є спільним майном подружжя. Так, зі змісту укладеного між банком та ОСОБА_2 05 червня 2008 року іпотечного договору № б/н, предметом якого є нежитлова будівля у складі кам`яної будівлі, пральня площею 137,0 кв.м - літ. «И», яка знаходиться по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 180,0 кв.м згідно з договором резервування місця розташування об`єкту №261 від 12 листопада 2007 року вбачається, що вказана у договорі нежитлова будівля є особистою власністю ОСОБА_2 , так як набута нею відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу СівунФ.Й. 15.04.2008 року по реєстру № 1516, зареєстрованим в Комунальному підприємстві`Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі № 6, запис 664, реєстраційний № 21707569 (п. 1.3 Договору про іпотеку), а відтак не може вважатися спільним майном подружжя.

Колегія суддів вважає, що, оскільки рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року не вирішувались питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерне товариство «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Вергопуло А.К. 18 листопада 2014 року у м. Подольськ Одеської області, - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе