Справа № 727/1876/19
Провадження № 2/727/24/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судового засідання Чокан Д.В.

сторін по справі, відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і в її інтересах, представника адвоката Кусмарцева М.О.

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про визначення розміру частки у спільному майні та його поділ, припинення права спільної часткової власності

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_4 , діючи як законний представник в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про визначення розміру частки у спільному майні та його поділ, припинення права спільної часткової власності. В обгрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 жовтня

2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_6 , треті особи на стороні позивача - районна

рада Шевченківського району м. Чернівці, виконавчий комітет

Шевченківської районної ради м. Чернівців, відділ з питань охорони

культурної спадщини Чернівецької міської ради про захист права власності

шляхом заборони дій, які порушують права власника, знесення самочинного

будівництва та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до

ОСОБА_1 про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій

власності та визнання права власності, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 було відмовлено. Зустрічний позов суд задовольнив та визнав за ОСОБА_6 право власності на наступні приміщення, а саме - підвал, площею 3, 70 кв.м., підвали, площею 21,0 кв.м. та 5, 2 кв.м.; окрім цього, - на 1-му поверсі квартиру № 1 , яка складається з кімнати площею 18,6 кв.м., кімнати площею 24, 8 кв.м., коридору площею 9, 8 кв.м., санвузла площею 2, 8 кв.м., а всього загальною площею 56, 0 кв.м., сходову клітину площею 3, 3 кв.м., веранду 2 площею 4, 8 кв.м.; квартиру № 2 , яка складається з кімнати 18, 6 кв.м., кухні площею 9, 4 кв.м., кімнати площею 14, 1 кв.м., вбиральні площею 1, 2 кв.м., кімнати площею 9, 0 кв.м., а всього загальною площею 52,3 кв.м. Також було виділено сходову клітину площею 8, 2 кв.м., частину горища відповідно до плану площею 30, 9 кв.м., приміщення № 2 площею 5, 47 кв.м., частину приміщення № 4 площею 10, 57 кв.м., приміщення № 1 площею 14, 48 кв.м. - ОСОБА_1 було виділено у власність наступні приміщення в означеному вище будинку, зокрема: - підвал площею 12, 7 кв.м.,; коридор площею 14, 9 кв.м.; на 1-му поверсі квартиру № 3 , яка складається з кімнати площею 15, 4 кв.м., кімнати площею 14,0 кв.м., кімнати площею 11, 8 кв.м., коридору площею 4, 0 кв.м., кухні площею 5, 7 кв.м., ванної кімнати площею 4, 4 кв.м., комори площею 1, 8 кв.м., вбиральні площею 0, 9 кв.м., комори площею 1, 2 кв.м., коридору площею 4,3 кв.м., а всього загальною площею 63,5 кв.м., також - частину горища відповідно до плану площею 18,2 кв.м., приміщення № 3 площею 13, 95 кв.м., частину приміщення № 4 площею 4, 25 кв.м.

Зазначає, що ухвалюючи рішення в справі за вказаним вище позовом, суд у резолютивній частині визнав за ОСОБА_6 та ОСОБА_1 право власності на указані приміщення, не вказавши яку частку від цілого будинку вони становлять, що унеможливило реєстрацію права власності на нерухоме майно, у відповідності до нормативних актів, що регулюють діяльність органів державної реєстрації майна. У зв`зку з цим, ОСОБА_6 звертався в суд для ухвалення додаткового рішення та 16.11. 2015 р. було Шевченківським районним судом м. Чернівці додаткове рішення, згідно якого було виділено ОСОБА_6 у власність, будинку АДРЕСА_4 майно, що становило 44/100 частки, а частка ОСОБА_1 в цьому ж будинку була визначена у 26/100 часток. Посилається на те, що ОСОБА_6 свою частку АДРЕСА_5 зареєстрував в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та 30.12.2015 року подарував своїй неповнолітній дитині ОСОБА_5 .

Вказує, що необхідністю звернення в суд з позовом про визначення часток спільного майна, його поділ та припинення права спільної сумісної власності, стали ті обставини, що 05.02. 2019 року постановою Чернівецького апеляційного суду за скаргою ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , додаткове вказане вище рішення було скасовано та в задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення було відмовлено. Окрім наведеного, позовну вимогу щодо визначення розміру часток в спірному будинку обгрунтовує і тим, що в даний час, після проведення реконструкції і надбудови, 44/100 часток в будинку АДРЕСА_4 складаються вже з чотирьохкімнатної квартири загальною площею 174.7 кв.м., житловою 82.3 кв.м.

Щодо заявленої вимоги поділу майна, яке перебуває у спільній частковій власності обгрунтовує нормами ст.. 355 ч.2 ЦК України та ч. 1 ст. 356 ЦК України. Зазначає, що оскільки в позасудовому порядку неможливо з відповідачами дійти погодження, вважає, що слід припинити, виділивши в натурі частку нерухомого майна у вигляді 44/100 часток в будинку АДРЕСА_4 складаються вже з чотирьохкімнатної квартири загальною площею 174.7 кв.м., житловою 82.3 кв.м. Просить, заявлені нею вимоги в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 задовольнити.

Рух справи

20.02.2019 року вищенаведену позовну заяву було залишено без руху.

11.03.2019 року позивач ОСОБА_4 , діючи як законний представник в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , в новій редакції по визначення розміру частки у спільному майні та його поділ, припинення права спільної часткової власності.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.03.2019 року відкрито провадження по даній справі.

15.04.2019 року відповідачами в суд скеровано відзив на позовну заяву.

19.04.2019 року ухвалою суду продовжено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 27.05. 2019 року відмовлено в клопотанні відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.

27.05. 2019 року ухвалою суду до участі у справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору на стороні позивача Службу у справах дітей Чернівецької міської ради.

Ухвалою суду від 13.08.2019 року відмовлено в клопотанні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про закриття провадження у справі.

13.08.2019 року в задоволенні клопотання заявленого позивачем в його інтересах представником про призначення судової будівельної експертизи - відмовлено.

Ухвалою суду від 13.08. 2019 року підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.08. 2019 року провадження в справі зупинено було до вирішення іншої цивільної справи № 727/10017/18 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 до ОСОБА_8 діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 . ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Надія Василівна, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради, Чернівецька міська рада; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування та приведення будинку в попередній стан; разом з цим, постановою суду від 15.11. 2019 року Чернівецького апеляційного суду, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.08. 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено та ухвалу скасовано із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.12. 2019 року справу після повернення 28.11. 2019 року з Чернівецького апеляційного суду, призначено до розгляду в судове засідання.

Ухвалою суду від 17.08. 2020 року призначено по справі судову будівельну - технічну експертизу та зупинено провадження по справі.

Постановою суду від 05.10.2020 року Чернівецького апеляційного суду, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.08.2020 року було скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.10.2020 року справу після повернення 15.10.2020 року з Чернівецького апеляційного суду призначено до продовження судового розгляду в судове засідання.

28.10.2020 року позивачем ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 заявлено повторно клопотання про призначення по справі судової будівельної - технічної експертизи з встановленням додаткового строку для подання доказу, мотивуючи тим, що експерт ОСОБА_9 помер та просила поновити строк для подання доказу, в стадії судового розгляду справи та призначити експертизу іншому експерту - ОСОБА_10 .

На вказане клопотання від відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах останньої представника, адвоката Кусмарцева М.О. поступили заперечення, відповідно 09.11.2020 року, 10.11.2020 року та 16.11. 2020 року щодо заявленого клопотання.

Ухвалою суду від 07.12. 2020 року в задоволенні клопотання повторно заявленого позивачем ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про призначення повторно, по справі судової будівельної - технічної експертизи з встановленням додаткового строку для подання доказу, в стадії судового розгляду справи - відмовлено.

Позиція сторін в судовому засіданні

Позивач ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , явка якої в засідання була визнана обов`зковою, в судові засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи через своїх представників, захист своїх інтересів довірила представляти представникам, адвокатам - Король С.В., Яремко О.М., які відповідно в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві.

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору ОСОБА_6 в судові засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи.

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору, представник служби у справах дітей в судові засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи, до суду було скеровано листи про розгляд справи за відсутності представника, ухвалення рішення віднесли на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої доньки про визначення розміру частки у спільному майні та його поділ, припинення права спільної часткової власності заперечувала в повному обсязі, просила в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог ОСОБА_4 заперечував в повному обсязі та просив в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в її інтересах представник ОСОБА_11 не визнали відповідно позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах дитини та просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов та письмових пояснень, зокрема в додаткових поясненнях вказала, що наявність зареєстрованого права власності за ОСОБА_6 на неіснуючі приміщення, які не можливо виділити жодній із сторін, та перебування у володінні і користуванні частини таких приміщень співвласників квартири №3 , на які за рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27.10.2008 року було визнано також право власності за останніми, унеможливлює використання таких приміщень і робить реєстрацію права на них фіктивною, та такою, що порушує права співвласників квартири №3 . Категорично заперечувала та вказувала у поясненнях, що не надавала ні вона, ні ОСОБА_1 і ОСОБА_7 згоди ОСОБА_4 висувати будь які вимоги від їх імені і на їх користь.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Журавель Г. в судове зсідання, в тому числі призначені в режимі відео конференції, за її клопотанням, не з`явилася в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Досліджені судом докази та застосовані норми права

З`ясовані по справі обставини, перевірені і безпосередньо досліджені судом наступними доказами.

Зокрема, як вбачається з договору купівлі - продажу квартири від 12.08. 2004 року, ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 56.0 кв.м., складається з двох кімнат житловою площею 43.40 кв.м. (а.с. 5 т.1);

11.10. 2004 року ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі - продажу квартири, придбав квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 52.3 кв.м., складається з трьоох кімнат житловою площею 41.70 кв.м. (а.с. 6 т.1);

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.10.2008 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про захист права власності шляхом заборони дій, які порушують права власника, знесення самочинного будівництва - відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на наступні приміщення, а саме - підвал, площею 3, 70 кв.м., підвали, площею 21,0 кв.м. та 5, 2 кв.м.; окрім цього, - на 1-му поверсі квартиру № 1 , яка складається з кімнати площею 18,6 кв.м., кімнати площею 24, 8 кв.м., коридору площею 9, 8 кв.м., санвузла площею 2, 8 кв.м., а всього загальною площею 56, 0 кв.м., сходову клітину площею 3, 3 кв.м., веранду 2 площею 4, 8 кв.м.; квартиру № 2 , яка складається з кімнати 18, 6 кв.м., кухні площею 9, 4 кв.м., кімнати площею 14, 1 кв.м., вбиральні площею 1, 2 кв.м., кімнати площею 9, 0 кв.м., а всього загальною площею 52,3 кв.м. Також було виділено сходову клітину площею 8, 2 кв.м., частину горища відповідно до плану площею 30, 9 кв.м., приміщення № 2 площею 5, 47 кв.м., частину приміщення № 4 площею 10, 57 кв.м., приміщення № 1 площею 14, 48 кв.м.

ОСОБА_1 було виділено у власність наступні приміщення в означеному вище будинку, зокрема: - підвал площею 12, 7 кв.м.,; коридор площею 14, 9 кв.м.; на 1-му поверсі квартиру № 3 , яка складається з кімнати площею 15, 4 кв.м., кімнати площею 14,0 кв.м., кімнати площею 11, 8 кв.м., коридору площею 4, 0 кв.м., кухні площею 5, 7 кв.м., ванної кімнати площею 4, 4 кв.м., комори площею 1, 8 кв.м., вбиральні площею 0, 9 кв.м., комори площею 1, 2 кв.м., коридору площею 4,3 кв.м., а всього загальною площею 63,5 кв.м., також - частину горища відповідно до плану площею 18,2 кв.м., приміщення № 3 площею 13, 95 кв.м., частину приміщення № 4 площею 4, 25 кв.м. (а.с. 7-9, 71 - 75 т.1).

Ухвалою від 18.02. 2009 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.10. 2008 року залишено в силі (а.с. 10-12 т.1).

Ухвалою від 02.06. 2009 року колегії суддів Верховного Суду України (а.с. 13,14 т.1), Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.10. 2008 року та Ухвалу від 18.02. 2009 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області залишено без змін.

Отже, з наведених вище ухвалених судових рішень, зроблено чіткий, правильний висновок про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності. Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.11.2015 року було виділено ОСОБА_6 у власність, будинку АДРЕСА_4 майно, що становило 44/100 частки, а частка ОСОБА_1 в цьому ж будинку була визначена у 26/100 часток. Посилається на те, що ОСОБА_6 свою частку АДРЕСА_5 .

ОСОБА_6 було зареєстровано право власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що стверджується дослідженою Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацією права власності (т. 1 а.с. 17).За даною Інформацією, відповідачі являються співвласниками (приватна спільна часткова власність) в будинку АДРЕСА_4 , де проживають в квартирі № 3 (т.1 а.с. 17).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 05.02.2019 року скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення - відмовлено (а.с. 41т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26.08.2015 року, апеляційні скарги ОСОБА_1 та прокурора Шевченківського району м.Чернівці задоволено; ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.07.2015 року скасовано; у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.10.2008 року, відмовлено (т.1 а.с.118-120);

Позивачем в обгрунтування заявлених вимог, в якості доказу надано копію витягу з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.08. 2011 р. № 501/14 Про надання громадянам містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок (т. 1 а.с. 15, 76-77). Як вбачається з вказаного рішення, було вирішено надати містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок ОСОБА_6 , на реконструкцію власних квартир №1 та №2 , загальною площею 108,30 кв.м. з надбудовою орієнтовною площею 40,00 кв.м. по АДРЕСА_4 . Як установлено в судовому засіданні на наголошено відповідачами, що постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.07.2013 року, їх адміністративний позов було задоволено; визнано було протиправними та скасувано п.1.21 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.08.2011 року №501/14 «Про надання громадянам містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок та внесення змін в деякі рішення виконавчого комітету» та рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №728/20 від 22.11.11 року та Вищим адміністративним судом України від 18.06.2015 року, касаційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області та касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 також було задоволено; постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 року в адміністративній справі за позовом прокурора м. Чернівці до Чернівецької міської ради, виконавчого комітету Чернівецької міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про скасування рішень скасовано, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.07.2013 року залишено без змін. Вказані рішення були залишені без змін і Вищим Адміністративним судом України від 18.06. 2015 року (а.с. 78 - 83 т.1).

Рішенням від 22.09. 2015 року № 534/18 було скасовано п. 1.21 рішення виконкому Чернівецької міської ради від 23.08. 2011 року № 501/14 Про надання громадянам містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок (т.1 а.с. 84).

24.11.2015 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області видано відповідачу ОСОБА_6 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно якого вимагали вжити заходів для усунення порушень містобудівного законодавства на об`єкті «Реконструкції власних квартир №1 та №2 загальною площею 108,3 кв.м. з надбудовою, орієнтовною площею 40 кв.м.» по АДРЕСА_4 та привести об`єкт у відповідність вимогам чинного містобудівного законодавства в строк до 24.01.2016 року (т.1 а.с. 86-88)

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис 1962 від 15.10.2004 року, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 18, 46);

Згідно договору дарування 30.12.2015 року, 44/100 часток житлового будинку, власник квартири - відповідач ОСОБА_6 подарував малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 44/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_4 (т.1 а.с. 19);

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 30.12.2015 року зареєстровано на підставі договору дарування 30.12.2015 року, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. право власності за власником ОСОБА_5 44/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_4 , вид спільної власності: спільна часткова, форма власності приватна (т.1 а.с. 20; 89 - 96).

Згідно рішення виконкому Чернівецької міської ради від 22.11.2005 року 904/20 було знято з балансу житлового фонду комунальної власності будинок АДРЕСА_4 загальною площею 218.30 кв.м., житловою площею 125.30 кв.м. (т. 1 а.с. 22); З наданого позивачем до дослідження рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Чернівці ради 17.10.2007 року № 168/10, ОСОБА_6 було надано дозвіл на виконання будівельних робіт за власний рахунок квартири АДРЕСА_8 , з метою об`єднання двох квартир виконати їх реконструкцію, після якої, житлова площа квартири складатиме 100.58 кв.м., загальна 201.08 кв.м. ( т.1 а.с. 24).

Судом, на підставі з`ясованих в засіданні обставин, установлено, що ОСОБА_4 , діючи в інтересах неповнолітньої дитини в грудні 2016 року вже зверталася в суд з позовом до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки з нерухомого майна та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.12.2017 року позовні вимоги було задоволено. Виділено в натурі частку з майна ОСОБА_6 , що складається з кв. АДРЕСА_6 , припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_5 на 44/100 часток даного житлового будинку. Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 08.02.2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.12.2017 року скасовано; у позові ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності відмовлено (т. а.с. 37).

Згідно технічного паспорту з технічними характеристиками кв. АДРЕСА_6 (замовником якого є ОСОБА_6 ) станом на 30.11. 2015 р. визначено по поверхові плани вказаної квартири (підвалу літ. А, першого поверху літ. А та другого поверху літ. А) (т. 1 а.с. 44 - 45, 47).

На виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.08.2012 року, видано виконавчий лист №2-6/2008, який постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Семенчук В.М. від 26.09.2012 року повернуто стягувачеві у зв`язку з неможливістю технічно виконати (т. 1 а.с. 115-117)

З матеріалів витребуваної інвентарної справи №2378 вбачається, що У квартирі АДРЕСА_9 сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживає з 1958 року.

06.10.1992 року за п. 1.153 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №549/21 «Про продаж квартир/будинків/в особисту власність громадян» вирішено продати ОСОБА_12 , основному квартиро-наймачу, склад сім`ї три особи, 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_9 , загальною площею 63.5 кв.м., в т.ч. житловою - 41.2 кв.м., що становить 37/100 частин будинку.

Згідно договору купівлі продажу від 05.12.1992 року між виконкомом Чернівецької міської ради та ОСОБА_12 , останнім було придбано квартиру №3 , яка складається з трьох кімнат, загальною площею 63.5 кв.м., в тому числі житловою площею 41.2 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 .

Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори 05.12.1992 року та зареєстровано в ОБТІ за №8366.

Згідно довідки ОБТІ №5012 від 11.09.1992 року на момент купівлі ідеальна доля квартири АДРЕСА_9 квартиронаймач якої ОСОБА_12 , складала 37/100, квартира розташована на першому поверсі і складається з коридору 3-1 пл. 4 кв.м., кухні 3-2 пл. 5.7 кв.м., житлової кімнати 3-3 пл. 15.4 кв.м., житлової кімнати 3-4 пл. 14 кв.м., ванни 3-5 пл. 4.4. кв.м., вбиральні 3-6 пл. 0.9 кв.м., коридору 3-8 пл. 4.3 кв.м., комори 3-9 пл. 1.8 кв.м., комори 3-10 пл. 1.2 кв.м., загальна площа квартири 63.5 кв.м., в тому числі житлова - 41.2 кв.м. Відомості наведені в довідці підтверджуються викопіюванням частини поповерхового інвентарного плану першого поверху будинку та експлікацією внутрішніх площ до плану житлового будинку АДРЕСА_4 , в якому окрім зазначених приміщень вказується допоміжне приміщення підвалу «Пд І», площею 17.9 кв.м, яке згідно п. 1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №538/19 від 12.10.1993 року було закріплено за мешканцями кв. №3 . Після смерті батька ОСОБА_12 право власності на квартиру №3 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом перейшло до його дружини - ОСОБА_1 , яка у 2011 році подарувала по 1/3 частині квартири №3 своїй дочці ОСОБА_3 та онуку ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 17.08.2020 року за клопотанням позивача, повторно заявленим суду, призначено будівельну -технічну експертизу, яка постановою Чернівецького апеляційного суду від 05.10.2020 року скасована і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 85 - 87).

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.317,319 ЦК України).

При вирішенні спору суд виходить з того, що правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В частині 1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено вст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Сукупністю вищенаведених досліджених в судовому засіданні доказів, які відповідно сторонами не було визнано не допустимими, з`ясованих фактичних обставин справи, встановлено, що 04.12.2005 року було зареєстровано право приватної власності на 44/100 частки в будинку АДРЕСА_4 за ОСОБА_6 - рішення про державну реєстрацію №26743903 від 04.12.2015 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №49058304 від 04.12.2015 року підставою реєстрації права власності 44/100 часток було рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27.10.2008 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16.11.2015 року по цивільній справі 2-6. В додаткових відомостях до вказаного витягу зазначено: 44/100 частин складають: у будинку підвал пл. 3.7 кв.м., підвал пл. 21.0 кв.м. та 5.2 кв.м., на першому поверсі двокімнатна квартира №1 житловою пл.43.4 кв.м., загальною пл. 56.0 кв.м., сходова клітина пл. 3.3 кв.м. веранда 2 пл. 4.8 кв.м.; трьох кімнатна квартира №2 житловою площею 47.7 кв.м. загальною пл. 52.3 кв.м; сходова клітина світлиці пл. 8.2 кв.м. частина горища відповідно до плану пл. 30.9 кв.м., приміщення №2 пл. 5.47 кв.м., частина приміщення №4 пл. 10.57 кв.м., приміщення №1 пл. 14.48 кв.м. Рішенням про державну реєстрацію змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.12.2015 року №27047816 було внесено зміни до запису про нерухоме майно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна 01. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №49761642 від 14.12.2015 року вбачається зміна додаткових відомостей щодо зареєстрованого майна і у вказаному розділі витягу вже зазначено: 44/100 частин складаються з приміщення квартири №1 , що складається з 4-х житлових кімнат, загальною площею 174.7 кв.м., житловою площею 82.3 кв.м. підставою для внесення змін та виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , виданого 14.12.2015 року Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області. У відповідності до вказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.12.2015 року житловий будинок, 44/100 частин складаються з приміщення квартири №1 загальною площею 174.7 кв.м., житловою площею 82.3 кв.м., зареєстровані за власником ОСОБА_6 .

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3 , за рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27.10.2008 року було визнано право власності та виділено у власність ОСОБА_6 неіснуюче приміщення підвалу пл. 5.2 кв.м., а приміщення на горищному просторі №2 пл. 5.47 кв.м., частина приміщення №4 площею 10.57 кв.м. перебували в володінні і користуванні з моменту облаштування окремого входу на горище з 1994 року співвласників квартири №3 , та на момент купівлі ОСОБА_6 квартир №1 та № 2 в користуванні власників квартир № 1 та № 2 не перебували. Вказаним рішенням було визнано право власності та виділено у власність ОСОБА_1 приміщення у будинку АДРЕСА_4 , а саме: підвал площею 12,7 кв.м.; коридор площею 14,9 кв.м., на першому поверсі квартиру №3 , яка складається з кімнати площею 15,4 кв.м., кімнати площею 14,0 кв.м., кімнати площею 11,8 кв.м., коридора площею 4,0 кв.м., кухні площею 5,7 кв.м., ванної кімнати площею 4,4 кв.м., комори площею 1,8 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., комори площею 1,2 кв.м., коридору площею 4,3 кв.м., а всього загальною площею 63,5 кв.м.; частину горища відповідно до плану площею 18,2 кв.м.; приміщення №3 площею 13,95 кв.м., частину приміщення №4 площею 4,25 кв.м. При цьому, підвал площею 12.7 не існує фактично, а наявні і перебувають в користуванні співвласників квартири №3 приміщення підвалу площею 17.9 кв.м., і виділені приміщення горища № 3 пл. 18.2 кв.м. не придане до використання в зв`язку із малою висотою, та приміщення горища №4 площею 4.25 кв.м. не знаходиться над квартирою №3 суперечить технічному висновку і в користуванні співвласників даної квартири ніколи не перебувало. При цьому приміщення №2 пл. 5.47 кв.м., частина приміщення №4 площею 10.57 кв.м. перебували в володінні і користуванні з моменту облаштування окремого входу на горище з 1994 року співвласників квартири №3 до моменту їх переобладнання ОСОБА_6 . Окрім того, зазначила в поясненнях, що 30.12.2015 року ОСОБА_6 подарував належні йому 44/100 єдиній, неповнолітній доньці, надавши на підтвердження свого права власності - свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний №49758151, СТВ 387858, від 14.12.2015 року житловий будинок, 44/100 частин складаються з приміщення квартири №1 загальною площею 174.7 кв.м., житловою площею 82.3 кв.м. Вважала, що як би не було відокремленого виділеного майна - приміщень квартири №1 , якими фактично користується ОСОБА_6 та його сім`я, він не міг би подарувати таке майно дочці. А, тому, просила в задоволенні і другої позовної вимоги позивачу відмовити, оскілки позовна вимога про виділ такого майна в натурі суперечить запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 14.12.2015 року.

Як було установлено в судовому засіданні право виділяти в натурі і діяти в своїх інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 позивачу не надавали і така позовна вимога заявлена стороною у відсутності відповідних повноважень

Окрім наведеного встановлено за фактично з`ясованими обставинами справи, що спірний будинок АДРЕСА_4 , побудований і знаходиться на земельній ділянці спільного користування, як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_1 та інших співвласників.

На думку суду, у разі задоволення позову буде порушено принцип рівності співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

В силу вимог ст.. 356 ЦК України, право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Тому кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності.

Аналогічне визначено і в правових позиціях Верховного Суду (постанова від 04.09. 2020 року справа 607/9787/19). ВС зазначив, що згідно зі статтею 364 ЦК України виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову позивачці у задоволенні позову, оскільки немає достатніх правових підстав для припинення права власності на належну йому частку ОСОБА_1 та співвласників ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в праві спільної часткової власності на спірний будинок.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Висновки

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України; ст. ст317,319,321,346,355,356,358,364,365 ЦК України, ст.ст. 1,2,5,11,76-80,81, 141,241,247, 258,263-265,352,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 , служба у справах дітей Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про визначення розміру частки у спільному майні та його поділ, припинення права спільної часткової власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Чернівці до Чернівецького апеляційного суду, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.12. 2020 року.

Суддя Слободян Г.М.