Провадження № 22-ц/801/2039/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 рокуСправа № 127/17852/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

стягнення аліментів на утримання дитини, дружини до досягнення

дитиною трирічного віку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року, ухвалене в приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Федчишена С. А., повний текст якого складений 16 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на власне утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно. Позовні вимоги умотивовані тим, що позивачка на даний час перебуває у декретній відпустці, винаймає житло, донька є спільною дитиною сторін у справі, проживає та перебуває на утриманні матері. Відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату у розмірі до 10 тисяч гривень на місяць, добровільно допомоги на утримання доньки не надає. Посилаючись на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2218,00 гривень, ОСОБА_1 просила суд позов задоволити.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття; на утримання ОСОБА_1 стягнуті аліменти у розмірі 1/7 частки щомісячно усіх видів заробітку ( доходу ) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 17 серпня 2020 року. Судові витрати компенсовані за рахунок держави. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущене до негайного виконання ( а. с. 43-45 ).

Не погоджуючись з ухваленим 16 вересня 2020 року рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення змінити лише в частині щодо визначеного розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 та стягнути їх з ОСОБА_2 на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Скаржниця не погоджується з визначеним судом розміром аліментів в 1/6 частині усіх видів заробітку ( доходу ) відповідача щомісячно, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, а оскаржуване рішення несправедливе по відношенню до дитини. Посилаючись на гарантований частиною другою статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину, ОСОБА_1 вважає обгрунтованим розміром аліментів на утримання доньки саме 1/4 частину усіх доходів ОСОБА_2 .

Забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року правом подати суду у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання малолітньої дитини відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що її сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 червня 2019 року Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, наявного на восьмому аркуші справи. Позивачка перебуває у декретній відпустці, за її поясненням ( належних і допустимих доказів суду не представлено ) разом з дитиною вона мешкає у найманому житлі в м. Вінниці, потребує матеріальної допомоги від батька дівчинки на її утримання та на власне до досягнення дитиною трирічного віку.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, заслухавши пояснення обох сторін у справі, думку адвоката позивачки, керуючись нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про охорону дитинства», статей 7, 141, 179, 180 - 182 СК України, взявши до уваги роз`яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», підкреслив, що батьки несуть солідарний обов`язок з утримання неповнолітньої дитини. На утриманні відповідача знаходиться неповнолітня донька від попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку батько також зобов`язаний утримувати матеріально як і дитину позивачки. Суд визначив розмір стягнутих аліментів, ураховуючи розмір заробітку ( доходу ) батька дитини, про який скаржниці достеменно відомо, витрати ОСОБА_2 з утримання двох малолітніх дітей, встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який при стягненні аліментів має бути мінімально дотриманий у 50 відсотків.

Колегія суддів апеляційного суду цілком погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, визнає їх вірними та справедливими. При цьому не може бути залишеним поза увагою небезпідставне посилання платника аліментів на його стан здоров`я, який, як стверджує скаржниця, дійсно не означає втрату ним заробітку, однак заробіток і виплата соціальної допомоги у зв`язку з хворобою не суть одного й того ж. А одним із головних факторів у цій ситуації є те, що відповідач відповідно до представлених медичних документів ( наявні у справі ) 20 серпня 2020 року травмований, 27 серпня 2020 року переніс медичне оперативне втручання, у подальшому станом на вересень 2020 року продовжував хворіти. Безумовно, за станом здоров`я ОСОБА_2 поніс та має певні матеріальні витрати на відновлення власного стану здоров`я, що не може не братися до уваги. Посилання ОСОБА_2 на утримання ним батьків пенсіонерів на увагу не заслуговує, оскільки вони отримують пенсію і така ситуація не повинна негативно впливати на матеріальне забезпечення дітей батьком.

Апеляційний суд вважає доцільним наголосити, що розмір стягнутих судом першої інстанції аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 відповідає нормам чинного законодавства з цих питань. При цьому не йдеться про можливі додаткові витрати на дитину у разі понесення їх тим з батьків, з ким проживає дитина. Суд першої інстанції визначив розмір аліментів за вимогою ОСОБА_1 як достатній, необхідний для забезпечення гармонійного розвитку дитини, як такий, що не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 погодитися не можна, вони є суб`єктивними, не враховують усіх фактичних обставин справи, підтримуються скаржницею без урахування достатності заробітку ( доходу ) платника аліментів для відрахувань, які вона вимагає, хоча сама ж у скарзі зазначає про необхідність присудження аліментів з огляду на достатність заробітку ( доходу ) платника аліментів.

Вирішуючи питання щодо законності й обґрунтованості оскаржуваного судового рішення в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін у справі ОСОБА_4 , колегія суддів враховує норми статей 180, частини третьої статті 181, статті 184 СК України, згідно яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, враховуючи фактичні обставини цієї конкретної справи, те, що згідно статті 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, тобто обидві сторони у даній справі зобов`язані у рівних обсягах матеріально утримувати малолітню доньку, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість та об`єктивність розміру стягнутих з батька на утримання дитини аліментів з урахуванням відповідної участі також матері в матеріальному утриманні дитини.

Відповідно до норм статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів су враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність у платника аліментів майна та майнових прав, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, ін.; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( не прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, як зазначала ОСОБА_1 у своїй позовній заяві ) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу ) платника аліментів.

Окремо слід наголосити щодо витрат батьків на утримання дитини у випадку, зокрема, її хвороби. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо ). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на утримання дитини залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота