Справа № 624/808/20
провадження № 2/624/346/20
У Х В А Л А

13 листопада 2020 року суддя Кегичівського районного суду Харківської області Крапівка Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного підприємства «Праця» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач 09.11.2020 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Праця» про стягнення заборгованості у розмірі 84692470,00 грн. Обґрунтовуючи, позовну заяву позивач посилається на те, що 01 вересня 2015 року між ним та приватним підприємством «Праця» було укладено договір відповідального зберігання №01/09, згідно з умовами якого відповідач узяв на себе зобов`язання, щодо зберігання майна позивача. Згідно актів приймання-передачі №1 від 01.09.2015 та №1/2 від 11.09.2015 на виконання умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання майно, а саме соняшник у кількості 3650,00 тон та 2190,860 тон, що в загальному обсязі становить 5840,860 тон. Пунктом 2.1.6 договору встановлено, що відповідач зобов`язаний повернути майно позивачу за першою вимогою останнього. 14.05.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення майна у зазначеному вище обсязі, яку відповідач отримав цього ж дня, що підтверджується відповідним підписом директора відповідача. Проте, відповідач своїм листом повідомив, що повернення майна позивачу є неможливим у зв`язку з його реалізацією з місця зберігання. Відповідач не виконав зобов`язання передбачені умовами договору відповідального зберігання №01/09 від 01.09.2015 та встановлені цивільним кодексом України, що призвело до втрати майна та відповідно завдання позивачу збитків. Згідно відомостей, що містяться на офіційному сайті «Агротендер» закупівельна ціна соняшника на території Харківської області становить 14500,00 грн. Таким чином, розмір завданих відповідачем позивачу збитків становить 84692470,00 грн. Щодо дотримання позивачем правил підсудності, зазначає, що зберігання втраченого майна здійснювалось на території с. Медведівка, Кегичівського району, Харківської області, а отже виконання договору здійснювалось на території Кегичівського району, тому позов подано до суду відповідно до ч.8 ст.28 ЦПК України.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у справі, встановлено, що позовна заява не відповідає встановленим законом вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

При ознайомленні з позовною заявою було встановлено, що позивач зазначає відповідачем у справі приватне підприємство «Праця», . Проте судом встановлено, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про це підприємство в реєстрі відсутнє.

Позивачу для усунення зазначеного недоліку позовної заяви має бути подана уточнена позовна заява з відповідним уточненням відомостей щодо відповідача у справі.

Відповідно до п.5, п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою ( на наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При отриманні позовної заяви, було встановлено, що позивач фактично до позовної заяви жодних доказів не додав, пояснень щодо доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою чи підстав для звільнення від їх подання також не надано, клопотання щодо їх витребування не заявлено.

У зв`язку з цими обставинами суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що зважаючи на принцип диспозитивності, встановлений ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи неінакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою та другою ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За правилами, встановленими частиною восьмою вказаної статті докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За правилами частини першої статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

На виконання вимог даної ухвали суду позивачем мають бути надані всі наявні в нього докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги та їх копії для відповідача, відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

При ознайомленні з матеріалами справи встановлено, що позивач документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі не додав.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні.

Позивачем подана позовна заява майнового характеру, ціна позову визначена позивачем становить 84692470 грн.

Разом з позовом документ, що підтверджує сплату судового збору до суду не наданий.

На підставі викладеного позивачем, на виконання вимог цієї ухвали має бути сплачений судовий збір в розмірі 10510 грн та надано суду документ про його сплату.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів УК Кегичівськ рн/КегичiвкР/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008619, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0020277, код класифікації доходів бюджету 22030101 Призначення платежу *;101;____(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Кегичівський районний суд Харківської області (назва суду, де розглядається справа).

За правилами ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд має відкрити провадження у справі в разі відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Враховуючи виявлені недоліки при оформленні позовної заяви, на виконання вимог національного законодавства, а саме - частини першої ст. 185 ЦПК України, суддею постановляється ухвала про залишення позовної заяви без руху та позивачу встановлюється строк для усунення недоліків.

Позивачу слід взяти до уваги, що якісна підготовка до судового розгляду спрямована в першу чергу на захист прав самого позивача та забезпечення розгляду справи у порядку, про який просить позивач, без зволікань, з додержанням розумних строків, наслідком чого стане економія не тільки процесуального часу сторін і суду, а й зменшення судових витрат, пов`язаних із безпосереднім розглядом справи.

Суд надає позивачу максимальний з передбачених ЦПК України строк на усунення недоліків десять днів з дня вручення копії даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного підприємства «Праця» про стягнення заборгованості - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Крапівка