справа № 274/5113/19
провадження № 2/0274/466/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.02.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті чоловіка залишилося спадкове майно у вигляді вищезазначеної квартири. Померлий ОСОБА_2 набув право власності на вказану квартиру у зв`язку з повною сплатою пайового внеску до ЖБК № 14 «Зірка». У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено, оскільки нею не надані документи, які підтверджують право власності спадкодавця на квартиру. Згідно довідки КП "Бердичівське МБТІ" Житомирської обласної ради №991 від 07.08.2019 року право власності на зазначену квартиру не зареєстровано. У зв`язку з наведеним просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Під час вирішення справи поклався на розсуд суду.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.12.2018 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с 8).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 09.04.1972 року ОСОБА_1 являється дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( а.с.11).

Відповідно до довідки КП "Бердичівське МБТІ" Житомирської обласної ради № 991 від 07.08.2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 в БТІ не зареєстроване ( а.с.19).

Згідно з копією технічного паспорту на вищевказану квартиру, останній виготовлено на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою, наданою головою правління ОСББ "Зірка-120" від 16.07.2019 року № 74, квартира АДРЕСА_1 не приватизована, була виплачена у 1989 році ( а.с. 14).

Відповідно до довідки № 73 від 16.07.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . До дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним на день смерті та протягом 6 місяців після його смерті проживала і була зареєстрована дружина - ОСОБА_1 ( а.с.12).

Відповідно до копії спадкової справи № 24/2019, відкритої приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Литвином О.С. щодо майна померлого ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори, є дружина померлого - позивач ОСОБА_1 . Інших спадкоємців немає.

Згідно зі ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність" від 07.02.1991 р., що діяв на момент виникнення спірних правовідносин член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Аналогічні положення містяться в п.5-1 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 18.09.1987 року, де зазначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно ст. 384 ЦК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі викупу квартири член житлового кооперативу стає її власником, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира.

Як роз`яснює в своїй постанові від 07.02.2014 року за № 5 Пленум ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю - стаття 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України "Про кооперацію", стаття 384 ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_2 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки повністю вніс свій пайовий внесок за вищезазначену кооперативну квартиру.

У відповідності до статей 1216,1217,1220,1221,1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив.

У відповідності до ст.ст. 1268,1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_1 як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за № 60 від 05.06.2019 року.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 постанови ПВС України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з постановою приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Литвина О.С. від 25.06.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на майно ( а.с. 7).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З огляду на вказане суд вважає, що оскільки позивач, як спадкоємець прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, слід захистити права позивача та в судовому порядку визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,13,18,81,141,259,263 - 265 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко