Єдиний унікальний номер 317/1195/18
Провадження номер 2-п/317/15/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі Коваль В.В.,

за участі

представник заявника ОСОБА_1 ,

представника позивача Кравченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя у режимі відеоконференції заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22.05.2019 року за № 317/1195/18 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.05.2019 року було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Не погодившись із заочним рішенням суду відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про його перегляд та просить скасувати заочне рішення.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 зазначає, що рішення підлягає скасуванню у зв`язку з :

-Поважністю причин неявки у судові засідання, які відбувались під час розгляду цивільної справи, які пояснюються тим, що про існування цього судового спору за даною цивільною справою ОСОБА_2 дізнався лише 02.10.2020р. після ознайомлення його представника - адвоката Кравця О.О. з матеріалами цивільної справи;

-Необізнаність відповідача про наявність вказаної цивільної справи призвела до неможливості подання відзиву на позовну заяву, що в свою чергу призвело до порушення останнього на справедливий розгляд справи.

Крім того, на думку заявника, договір про оренду нерухомого майна був укладений сторонами в простій письмовій формі строком на 36 місяців та діє з 01.06.2016 по 01.06.2019 р. Договір оренди нерухомого майна від травня 2016 року є нікчемним через недодержання сторонами вимоги про його нотаріальне посвідчення, а отже вказаний договір не створює для сторін жодних юридичних наслідків.

При ухваленні заочного рішення судом першої інстанції не було враховано того, що надані позивачем звіти про оцінку майнових збитків є недопустимими доказами. Не попередження експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку тягне за собою неналежність експертного висновку.

Неприйняття відповідачем участі під час розгляду даної цивільної справи позбавило його можливості надати суду пояснення щодо суті спору, а та можливості подати докази, які спростовують обґрунтованість заявлених позов вимог, у т.ч. заявити клопотання про призначення експертизи, витребування доказів, виклик свідків.

Від представника позивача адвоката Кравченка А.В. надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, відповідно яких він просить суд відмовити у повному обсязі у задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Кравця О.О. про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області у цивільній справі № 317/1195/19 від 22.05.2019 р.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні 05.11.2020 р. заяву про перегляд заочного рішення підтримав в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_5 проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечував в повному обсязі з мотивів викладених в запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

22.05.2019 р. Запорізьким районним судом Запорізької області задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, та стягнуто за відшкодування шкоди, завданої майну, 180636,20 грн. та судові витрати у розмірі 9592,15 грн.

Із заочного рішення суду вбачається, що справа розглядалась за відсутності відповідача.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважної причини.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заявник зазначає що про існування позову до нього відповідач ОСОБА_2 дізнався лише 02.10.2020 р. - після ознайомлення його представника адвоката Кравця О.О. із матеріалами цивільної справи. Відтак, відповідач вважає, що причини його неможливості явки у судові засідання були поважними, та є підставою для перегляду заочного рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки, згідно з положеннями ч. 8 ст. 138 ЦПК України, є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Але судом неодноразово надсилалися судові повістки-повідомлення за останньою відомою адресою відповідача: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 143, 167, 170, 180, 188).

Вказану адресу було зазначено у Єдиному державному реєстрі фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату подання позову до суду та під час розгляду справи (т. 1, а.с. .6-8), а також заявником у заяві про перегляд заочного рішення по справі.

Так, відповідачу надсилалося та особисто вручалося поштове відправлення №416 від Запорізького районного суду Запорізької області із судовим повідомленням та копією ухвали Запорізького районного суду Запорізької області у цивільній справі №317/1195/18 від 23.05.2018 р. (т. 1, а.с. 143), в якій зазначалося про призначення судового засідання на 31.05.2018 р. о 10 год 00 хв у режимі відеоконференції.

Про отримання вказаного поштового відправлення із судовою повісткою та копією ухвали суду вказує особистий підпис відповідача ОСОБА_2 на рекомендованому повідомленні про вручення (т. 1, а.с. 143).

Цей об`єктивний факт прямо свідчить про обізнаність відповідача щодо перебуванні у провадженні суду цивільної справи №317/1195/18 за участі відповідача ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, а також про призначену дату судового засідання.

Таким чином, у судове засідання призначене на 31.05.2018 р, о 10 год 00 хв відповідач ОСОБА_2 викликався засобами поштового зв`язку, на адресу, що вказана цим заявником як поштова.

Повістка про виклик до суду заявником отримана, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення що міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с. 143). До суду відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Матеріалами справи об`єктивно доводиться той факт, що після особистого отримання відповідачем ОСОБА_2 за власною адресою (вул. Донецька, 7, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69096) першого поштового відправлення від Запорізького районного суду Запорізької області із судовою повісткою-повідомленням про хід розгляду цивільної справи №317/1195/18 - відповідач припинив отримувати за цією ж адресою будь-які поштові відправлення від суду та сторони позивача.

У заяві про перегляд заочного рішення, поданій до суду 07.10.2020 р., представником відповідача зазначена та сама поштова адреса відповідача (вул. Донецька, 7, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69096).

Суд вважає, що заявником не доведено наявність поважних причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Крім того, за даними Єдиного державного реєстру фізичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 26.02.2019 р. стало відомо про іще одне місце проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 237-240). Також з відкритих інтернет-джерел стало відомо ще одну адресу, адресу ГО «Допомога», засновником якої був ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 241-245). За вказаними адресами відповідачу також надсилалися судові повістки (т. 2 а.с. 5).

У зв`язку із відсутністю точних відомостей про адресу місця реєстрації відповідача суддею Яркіною С.В. було здійснено відповідний запит до начальника відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УММС України в Запорізькій області щодо інформації про місце реєстрації ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 165).

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УММС України в Запорізькій області відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації обліку по Запорізькій області щодо ОСОБА_2 були відсутні (т. 1 а.с. 171).

Згідно із ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Запорізьким районним судом Запорізької області у зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача було неодноразово розміщено численні письмові оголошення про виклик до суду ОСОБА_2 із зазначенням часу призначеного судового розгляду: т. 1 а.с. 172, 175, 181, 183, 189, 193, т. 2 а.с. 2,4.

Відповідні оголошення на веб-сайті суду розміщено у відкритому доступі мережі Інтернет стосовно судових засідань по справі призначених на 13.09.2018 р.; 08.11.2018 р.;17.12.2018 р.; 27.02.2019 р.; 11.04.2019 р. та 22.05.2019 р.

У розумінні ст.ст. 128- 130 ЦПК України, відповідач був заздалегідь та належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань у цивільній справі №317/1195/18.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 отримував особисто письмове повідомлення суду про місце та час розгляду справи, не з`являвся в судові засідання, не надав заяви чи клопотання скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Стосовно посилання заявника про неналежну форму укладення договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно матеріалів справи, внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме облаштування платного притулку для осіб на без дозволу на це (повідомлення) власника будинку, що було підтверджено належними та допустимим доказами, майно позивача було суттєво пошкоджено.

Це підтверджується, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; наданими ним фотографіями, інформацією з відкритих Інтернет-джерел тощо (т. 1 а.с. 198- 228). Як зазначили свідки, на момент здачі в оренду будинок та меблі у ньому знаходилися у доброму стані, що було відомо особисто свідкам та додатково підтверджується фотографіями; після виселення відповідача - будинок знаходився у непридатному для життя стані. Додатково ці обставини підтверджуються об`єктивними доказами: фотографіями, публікаціями.

Як вбачається зі змісту заяви про перегляд заочного рішення представник відповідача обґрунтовує недопустимість звітів про незалежну оцінку в якості доказів з посиланням на положення Цивільного процесуального кодексу України щодо висновків експертів. Водночас, звіт про незалежну оцінку не є за своєю природою висновком експерта.

Особливою формою застосування спеціальних знань є також участь спеціаліста у цивільному процесі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 ЦПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта.

У зв`язку з вищевикладеним до звітів про незалежну оцінку (об`єкта оцінки, майнового збитку) не можуть застосовуватися вимоги, передбачені законодавством для висновків експертів.

Крім того, як вбачається із самого звіту об`єкта оцінки (т. 1, а.с. 22-81), звіту оцінки майнового збитку (т. 1, а.с. 82-126) він проводився не судовим експертом, а особою, яка є суб`єктом оціночної діяльності та має відповідні сертифікати (т. 1, а.с. 79, 125), кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів (т. 1, а.с. 80-81, 125-126). Вказані звіти підпадають під спеціальне регулювання Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Ані спеціальний Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ані національні стандарти щодо оцінки не містять обов`язкової вимоги про вказівку у звіті про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиву оцінку майна.

При цьому, судова експертиза у справі не проводилися, клопотань з боку відповідача не заявлялось.

Відтак, безпідставним є твердження представника відповідача про те, що звіти про незалежну оцінку не повинні були прийматися судом до уваги, оскільки вони є неналежними та недопустими доказами.

Заявником не було спростовано розрахунок шкоди та оцінку майна, не було наведено контр розрахунку, тому суд вважає, що він скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Оскільки твердження заявника не знайшли свого підтвердження; відповідач був заздалегідь та належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання та не цікавився станом розгляду справи і не з`явився у жодне судове засідання; суду не були наведені та надані докази, які суттєво могли вплинути на рішення суду; заявник не надав доказів, які б свідчили про те, що судом при розгляді справи були невірно оцінені надані попередні докази або невірно з`ясовані обставини справи.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.247 ч.2,260-261,287,288,353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22.05.2019 року за № 317/1195/18 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 10.11.2020 р.

Суддя І.Б. Громова