пр. № 2-н/759/89/20
ун. № 759/2855/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 рокусуддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2

у с т а н о в и в :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки розмірі 10 000 грн. щомісячно.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, право на утримання неповнолітньої дитини не є абсолютним, а залежить від можливості батька надавати грошову допомогу своїй повнолітній дитині.

Як убачається із заяви та доданих до неї документів, заявниця просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 10 000 грн. щомісячно.

Згідно п. 4 та п. 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; та якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», законодавчо закріплено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Тобто, у разі заявлення в наказному провадження вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, даний розмір аліментів буде встановлено, на даний час, на рівні - 1779 грн. , при цьому, позивачка просить суд стягувати аліменти в розмірі 10 000 грн. щомісячно.

Оскільки, вимога ОСОБА_1 про стягнення аліментів в розмірі 10 000 грн. щомісячно, виходить за межі встановлених вимог ч. 1 ст. 96 ЦПК України, при цьому матеріали справи не містять документів щодо майнового стану ОСОБА_2 , його працевлаштування, доходів, відомостей стосовно інших утриманців, суд позбавлений можливості з`ясувати матеріальне становище платника та можливість надавати грошову допомогу неповнолітній дитині в заявленому розмірі, у зв`язку із чим такі обставини підлягають дослідженню у судовому засіданні за участю сторін, а тому заявнику необхідно звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України,

у х в а л и в :

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2 - відмовити.

Роз`яснити заявнику його право на пред`явлення позову на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л.М. Шум