рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/3446/20

Номер провадження 2/495/2026/2020

24 листопада 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі - Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду за позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову вказано, що 26.11.1960 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне господарство не ведеться більше 10 років, сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 24.06.2020 року було відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.07.2020 року було частково задоволено клопотання ОСОБА_2 та надано сторонам строк для примирення - 3 місяців.

27.10.2020 року позивачка подала до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує.

Ухвалою суду від 28.10.2020 року було відновлено провадження по справі та призначено до судового розгляду на 24.11.2020 року.

У судове засідання 24.11.2020 року сторони з`явились. Позивачка ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позовну заяву та розірвати шлюб укладений з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову його дружини ОСОБА_1 та висловив бажання зберегти сім`ю та подружні відносини.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 липня 1990 року сторони зареєстрували шлюб у Білгород-Дністровському міськвідділу ЗАЦС Одеської області, актовий запис № 298, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 видане в той же день тим же органом.

Сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, сумісного господарства не ведуть. Почуття любові та поваги один до одного втрачене. Позивачка наголошує на неможливості примирення. Строк, який був наданий судом сторонам для примирення, позитивних результатів не надав, свого рішення про розірвання шлюбу з відповідачем позивачка не змінила.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, оскільки позивачка наполягає на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивачки.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу є повністю обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 21, 24, 105, 110-112 СК України, ст. 12, 141, 81, 263-264, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 07.07.1990 року Білгород-Дністровським міськвідділом ЗАЦС Одеської області, актовий запис № 298, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Боярський