У х в а л а

18 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 380/1726/16-ц

провадження № 61-8ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С. у справі за позовом ОСОБА_1 до П`ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно у порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до П`ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно у порядку спадкування.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, загальною площею 250,3 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 8,4095 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території П`ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, вартістю 199 305,15 грн, що залишилися після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року рішення Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року змінено у частині визначення часток ОСОБА_1 у спадковому майні. Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме: на 1/4 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, загальною площею 250,3 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину земельної ділянки, площею 8,4095 га, цільове призначення (використання) земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території П`ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, кадастровий номер: :08: 0060004. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У січні 2020 року ОСОБА_1 було подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року у вказаній справі.

13 січня 2020 року ухвалою Верховного Суду, у складі судді Висоцької В. С., відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання або дії постанови Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року.

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про відвід судді-доповідача Висоцької В. С.

Подана заява про відвід судді мотивована тим, що безпідставно відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення суддя Верховного Суду Висоцької В. С. допустила упереджене ставлення до заявника, що на думку ОСОБА_1 викликає сумнів щодо неупередженості, об`єктивності і безсторонності судді.

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2020 року доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С. визнано необґрунтованими, оскільки обставини, на які посилається заявник як на підстави для відводу суддів, не є такими у розумінні статті 36 ЦПК України та не дають підстав вважати обґрунтованими сумніви в неупередженості та об`єктивності судді. Вирішення питання про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С. передано у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 17 лютого 2020 року заяву про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С. передано судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сердюку В. В.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»№ 460-IX від 15 січня 2020 року, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, визначено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

Частиною четвертою статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У частині одинадцятій статті 40 ЦПК України зазначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Оцінивши доводи заяви, вважаю, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С. відсутні, оскільки доводи заявника не свідчать про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності чи безсторонності судді.

Виходячи зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С., остання виражає незадоволення процесуальними діями судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

За загальним правилом ухвалені суддею судові рішення не можуть свідчити про упередженість чи необ`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

З урахуванням наведеного докази, які б могли свідчити про упереджене ставлення судді Верховного Суду Висоцької В. С. до ОСОБА_1 , заявником не надані і у матеріалах касаційного провадження відсутні.

Оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу для відводу судді, не дають підстав для сумніву у неупередженості, об`єктивності чи безсторонності судді, вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С. задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С. у справі за позовом ОСОБА_1 до П`ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк