Справа № 682/1052/20
Провадження № 2/682/531/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Мелашенко О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат. В обґрунтування позиву вказував, що 25.12.2014 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області №682/3714/14-ц було задоволено позов про стягнення з відповідачки на користь позивача 8181 грн. 20 коп. за договором купівлі-продажу. 16.01.2017 року державним виконавцем Славутського ДВС Славутського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53241053. Позивач вказує, що на день подачі позову відповідачка свої зобов`язання не виконала в повному обсязі. Позивач просить стягнути з відповідачки інфляційні витрати та 3% річних у розмірі 10224,66 грн. та судовий збір 840,80 грн.

Позивач подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач за викликом до суду не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином.

У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи.

Так, згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється з підстав передбачених ст.ст. 599, 600, 604, 609 ЦК України.

Відповідно до ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною третьою статті 692 ЦК України фактично конкретизовано передбачений статтею 536 цього Кодексу обов`язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене статтею 625 ЦК України право кредитора вимагати від боржника сплати 3% річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом об`єктивно встановлено, що 25.12.2014 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області №682/3714/14-ц було задоволено позов про стягнення з відповідачки на користь позивача 8181 грн. 20 коп. за договором купівлі-продажу. 16.01.2017 року державним виконавцем Славутського ДВС Славутського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53241053.

Отже, відсутність реального виконання відповідачем свого зобов`язання свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин, які не позбавляють кредитора права на отримання від боржника процентів відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання, а тому при вирішенні даного спору є підстави для застосування до відповідача положень ст. 536 та ч. 2 статті 625 ЦК України.

В розумінні правових норм чинного цивільного законодавства, а зокрема ст.ст. 536, 625 ЦК України, проценти за користування чужими коштами та інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому вони повинні нараховуватись на суму основного боргу.

Детальні роз`яснення для розрахунку інфляційних викладені у Листі Верховного суду України № 62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ».

З підстав викладеного обґрунтованими будуть наступні розрахунки.

Розрахунок індексу інфляції на суму боргу за

період з квітня 2017 року по червень 2019 року:

Місяць року за період розрахунку Індекс інфляції, %

січень місяць 2015 103.1

лютий місяць 2015 105.3

березень місяць 2015 110.8

квітень місяць 2015 114.0

травень місяць 2015 102.2

червень місяць 2015 100.4

липень місяць 2015 99.0

серпень місяць 2015 99.2

вересень місяць 2015 102.3

жовтень місяць 2015 98.7

листопад місяць 2015 102.0

грудень місяць 2015 100.7

січень місяць 2016 100.9

лютий місяць 2016 99.6

березень місяць 2016 101.0

квітень місяць 2016 103.5

травень місяць 2016 100.1

червень місяць 2016 99.8

липень місяць 2016 99.9

серпень місяць 2016 99.7

вересень місяць 2016 101.8

жовтень місяць 2016 102.8

листопад місяць 2016 101.8

грудень місяць 2016 100.9

січень місяць 2017 101.1

лютий місяць 2017 101.0

березень місяць 2017 101.8

квітень місяць 2017 100.9

травень місяць 2017 101.3

червень місяць 2017 101.6

липень місяць 2017 100.2

серпень місяць 2017 99.9

вересень місяць 2017 102.0

жовтень місяць 2017 101.2

листопад місяць 2017 100.9

грудень місяць 2017 101.0

січень місяць 2018 101.5

лютий місяць 2018 100.9

березень місяць 2018 101.1

квітень місяць 2018 100.8

травень місяць 2018 100.0

червень місяць 2018 100.0

липень місяць 2018 99.3

серпень місяць 2018 100.0

вересень місяць 2018 101.9

жовтень місяць 2018 101.7

листопад місяць 2018 101.4

грудень місяць 2018 100.8

січень місяць 2019 101.0

лютий місяць 2019 100.5

березень місяць 2019 100.9

квітень місяць 2019 101.0

травень місяць 2019 100.7

червень місяць 2019 99.5

липень місяць 2019 99.4

серпень місяць 2019 99.7

вересень місяць 2019 100.7

жовтень місяць 2019 100.7

листопад місяць 2019 100.1

грудень місяць 2019 99.8

січень місяць 2020 100.2

лютий місяць 2020 99.7

= 210,28 % (відсоток інфляції за період за січень 2015 року по лютий 2020 року добутий шляхом перемноження між собою індексів інфляції за вказаний період).

8181, 20 грн. (сума простроченого боргу вартості товару) х 210,28% (відсоток інфляції за січень 2015 року по лютий 2020 року) - 8181,20 = 9022,39 грн. (сума інфляційних втрат за період за січень 2015 року по лютий 2020 року);

Розрахунок 3% річних:

1886 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання за період за січень 2015 року по лютий 2020 року).

3% х 8181,20(сума простроченого боргу вартості товару) х 1886 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання за період за січень 2015 року по лютий 2020 року )/365(кількість днів уроці) = 1268,20 грн. (3% річних від суми боргу за період січень 2015 року по лютий 2020 року);

Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума інфляційних витрат та 3% річних в гривнях за відповідний період є більшою, а ніж та, яку позивач просить стягнути з відповідача за змістом позовних вимог заяви, суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги частково в сумі 10290, 59 грн.

Здійснивши системний аналіз правових норм, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі та здійснивши відповідні розрахунки суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 22, 509, 526, 536, 599, 600, 604-609, 610-612, 625, 692, 694 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість інфляційних витрат та 3% річних в сумі 10 290, 59грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840, 80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Маршал І. М.