Справа № 468/1596/20-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

(про відмову у відкритті провадження у справі)

12.11.2020 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (заінтересована особа Баштанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)),

В С Т А Н О В И В :

10.11.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу медичного свідоцтва про народження №304 від 29.09.2018 року, в якому по батькові заявника не збігається з її по батькові, вказаному в паспорті.

Заяву подано до суду в порядку окремого провадження.

При цьому, медичне свідоцтво про народження не є правовстановлюючим документом та на підставі нього цивільні права не набуваються, вказаний документ підтверджує факт народження особи та є підставою для реєстрації народження дитини.

Натомість, із заяви вбачається, що заявник, ставлячи питання про встановлення факту, що має юридичне значення, фактично просить суд встановити походження від неї народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини, тобто, встановити її материнство, що відповідно до положень ст. 49 ЦК України та ст.ст. 1-2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є актом цивільного стану та підлягають державній реєстрації. Крім того, і заявник, і особа, яку заявник вважає своїм сином, - живі та об`єктивно можливо іншим чином (окрім встановлення фактів у судовому порядку) встановити їх кровну спорідненість, що також можливо встановити в порядку позовного провадження та що не передбачено в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 131 Сімейного кодексу України та п. 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3 справи про визнання батьківства та материнства суд розглядає у позовному провадженні. Суд визнає материнство, якщо походження дитини від певної жінки, підтверджено відповідними доказами, у тому числі висновками експертизи.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

При цьому, за обставин даної справи суд не має підстав встановлювати факт народження дитини, оскільки відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п.2 глави І розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджений наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року встановлення факту народження судом можливе лише за відсутності документа закладу охорони здоров`я, що підтверджує факт народження. В даному ж випадку такий документ в наявності (медичне свідоцтво про народження №304 від 29.09.2018 року).

Заявник посилається на відмову відділу ДРАЦС в проведенні державної реєстрації народження дитини через наявність розбіжностей в паспорті заявника та медичному свідоцтві про народження №304 від 29.09.2018 року.

При цьому, відмова суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена в порядку адміністративного судочинства.

Натомість з аналізу нормативних актів вбачається, що не втрачена можливість зареєструвати народження дитини.

Так відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п.8 глави І розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджений наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року у випадку якщо батьки з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває.

Аналогічно відповідно до ч.2 ст. 135 СК України у разі неможливості встановити місце проживання чи перебування матері запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина.

В подальшому ж після реєстрації народження дитини відповідно до ч.2 ст. 135 СК України заявник відповідно до ст. 131 СК України матиме змогу звернутись до суду з питань визнання її материнства по відношенню до дитини з врахуванням процитованих вище положень Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Оскільки подана в порядку окремого провадження заява фактично стосується визнання судом материнства заявника по відношенню до дитини, державна реєстрація народження якої на час звернення до суду не проведена, - суд однозначно вбачає наявність у таких правовідносинах спору про право, оскільки справи про визнання батьківства та материнства суд розглядає у позовному провадженні.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Натомість вище судом вказано на існуючий порядок, за якого заявник може досягнути мети свого звернення до суду з даною заявою про встановлення факту.

Зазначене є підставою для відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260, 315 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику право на звернення до Баштанського районного суду Миколаївської області з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: