Справа № 219/155/20
Провадження № 2-др/219/21/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Зубенко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бахмуті клопотання відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Хомича Р.В. про прийняття додаткового рішення та розподіл судових витрат на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2020 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Хомича Р.В. про прийняття додаткового рішення та розподіл судових витрат на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому вони просили компенсувати витрати, понесені відповідачем ОСОБА_1 , що пов`язані зі справою № 219/155/20 внаслідок необґрунтованих дій позивача Військової частини НОМЕР_1 , шляхом стягнення з останнього на користь ОСОБА_1 13500 грн., як витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 вересня 2020 року закрито провадження у цивільній справі № 219/155/20 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_1 . Про вищевказане судове рішення сторона відповідача дізналася в усному режимі, засобами телефонного зв`язку від працівника канцелярії (відділу діловодства) Артемівського міськрайонного суду Донецької області 16 вересня 2020 року. Разом з тим, у своєму відзиві на позовну заяву сторона відповідача інформувала суд про орієнтовний розмір судових витрат, які очікує понести в процесі розгляду цивільної справи № 219/155/20, а саме суму у розмірі 15000 грн. Посилаються на те, що на підставі умов договору про надання правничої допомоги від 30 червня 2020 року, укладеного між адвокатом Хомичем Р.В. та відповідачем по справі ОСОБА_1 , оплата вартості наданої правничої допомоги здійснюється на підставі акту приймання-передачі після фактичного їх надання. Відтак, вони звертаються до суду з даним клопотанням для ухвалення додаткового рішення. На підтвердження факту надання правничої допомоги до клопотання додано договір про надання правничої допомоги від 30 червня 2020 року, розрахунок від 16 вересня 2020 року суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги від 30 червня 2020 року, акт приймання-передачі від 16 вересня 2020 року наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 30 червня 2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 16_09/20 від 16 вересня 2020 року. Посилаються на те, що вказані документи підтверджують факт надання адвокатом Хомичем Р.В. правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 на суму 13500 грн. по цивільній справі № 219/155/20.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача адвоката Хомича Р.В. надійшла заява, в якій він просив провести розгляд клопотання про розподіл судових витрат та ухвалити за результатами його розгляду додаткове рішення без участі сторони відповідача, задовольнивши таке клопотання у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах доводів клопотання, дійшов висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення, зважаючи на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що 09 січня 2020 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просила визнати відповідача ОСОБА_1 винним у заподіянні шкоди державі в особі ВЧ НОМЕР_1 та стягнути з нього на користь ВЧ НОМЕР_1 суму збитків державі в розмірі 17538 грн., а також судовий збір в сумі 3842 грн. (а.с. 2-3).

Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди закрито, та роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 71).
Відповідно до ухвали суду від 16 вересня 2020 року, правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби. З огляду на вимоги закону, вказані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 5 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 3 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах. Висновок Великої Палати підтверджено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц.
При цьому, у вказаній ухвалі щодо вимог представника відповідача ОСОБА_2 про здійснення розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, а саме судових витрат, понесених відповідачем на оплату професійної правничої допомоги у сумі 15000 грн. внаслідок неправильних дій позивача, та стягнення їх з позивача на користь відповідача суд зазначив, що представником відповідача не надано суду відповідних документів, які б підтверджували факт надання правничої допомоги відповідачу у сумі 15000 грн., та роз`яснено відповідачу, що згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 статті 141 цього Кодексу.

Оскільки справу не було розглянуто по суті, рішення у справі не ухвалювалося, а закрито провадження у справі у зв`язку із тим, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, суд вважає, що у прийнятті додаткового рішення слід відмовити.

Щодо клопотання про розподіл судових витрат на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, суд зазначає наступне:

Судом досліджено додані до клопотання про розподіл судових витрат документи в обґрунтування надання адвокатом Хомичем Р.В. правничої допомоги відповідачу ОСОБА_1 на суму 13500 грн.: договір про надання правничої допомоги від 30 червня 2020 року, розрахунок від 16 вересня 2020 року суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги від 30 червня 2020 року, акт приймання-передачі від 16 вересня 2020 року наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 30 червня 2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 16_09/20 від 16 вересня 2020 року на суму 13500 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Однак, проаналізувавши вищевказані норми права, суд не вважає, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій позивача військової частини НОМЕР_1 . Будь-яких даних і доказів того, що позивач діяв неправильно та/або необґрунтовано, в матеріалах справи не міститься.

До того ж, практика розгляду вказаної категорії справ Верховним Судом мінлива та постійно змінюється. Раніше вказані спори розглядалися в порядку цивільного судочинства, а на теперішній час підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що витрати, здійснені відповідачем ОСОБА_1 , пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, компенсуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 13, 141 ч. 9, 142 ч. ч. 5, 6, 259-261, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті додаткового рішення за клопотанням відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Хомича Р.В. про прийняття додаткового рішення та розподіл судових витрат на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.Є. Дубовик