Провадження № 2/369/4722/20
РІШЕННЯ

Іменем України

28.12.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Волчко А.Я.,

при секретарі - Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який являвся сином ОСОБА_4 , актовий запис про смерть зроблено виконавчим комітетом Боярської міської ради за № 330 від 31 липня 2012 року та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ,

Після смерті сина ОСОБА_4 залишилася одна та почала часто хворіти. В зв`язку з похилим віком (йшов 86 рік) та частими хворобами вона потребувала сторонньої допомоги, тому позивач стала їй допомагати вести домашнє господарство. Позивач особисто здійснювала догляд за спадкодавцем, допомагала їй у побуті, купувала їй ліки.

З кожним днем стан її здоров`я погіршувався, тому вона запропонувала позивачу переїхати жити зі своєю сім`єю до неї у квартиру.

31 серпня 2012 року позивач з своїм чоловіком ОСОБА_5 , сином ОСОБА_6 стали спільно проживати однією сім`єю з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 ,

З цього часу вони мали спільний бюджет, спільно харчувались, купували майно для спільного користування, брали участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонті.

Крім того, надавали взаємну допомогу та мали усну домовленість про порядок користування квартирою

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 подарувала позивачу 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , де вони проживали разом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, актовий запис про смерть зроблено виконавчим комітетом Боярської міської ради за № 660 від 3 листопада 2017 року та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2 .

Спадкодавець на день смерті була самотньою жінкою, за якою позивач здійснювала постійний догляд, як за членом сім`ї.

Позивач здійснила поховання ОСОБА_4 , як члена сім`ї, розпорядилась речами померлої.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить частина квартири АДРЕСА_1 .

У вересні 2020 року позивач звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але у прийняті даної заяви їй було відмовлено на тій підставі, що позивач не являється спадкоємцем за законом та пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен встановити суд.

Факт спільного проживання засвідчено довідкою виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 січня 2018 року № 5 з якої вбачається, що позивач проживала разом з ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , без реєстрації, до дня смерті ОСОБА_4 , вели спільне господарство.

Крім того, цей факт підтверджується і актом депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10.03.20 року, який складено що те, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_4 . Фактично за цією адресою з 31.08.2012 року проживають та ведуть спільне господарства ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Актом депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21.09.2020 №2327 засвідчено, що за адресою: АДРЕСА_4 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Вказані факти засвідчені свідками ОСОБА_7 , що проживає в АДРЕСА_5 , та ОСОБА_8 , що проживає в АДРЕСА_6 .

Тому позивач просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 31 серпня 2012 року по день смерті ОСОБА_4 . Визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала та просила їх задоволити.

Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області направила до суду лист згідно якого просила розгляд справи проводити у відсутності їх представника та спір вирішити у відповідності до вимог чинного законодавства.

Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора направила до суду лист про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день. час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Письмових пояснень до суду не надіслав.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчени1 08 серпня 2012 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Цебровою Л.М. за реєстровим номером 686, за умовами якого все своє майно вона заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

14 квітня 2018 року на підставі претензії кредитора в порядку статті 1281 ЦК України, яка надійшла за № 499 від імені гр. ОСОБА_2 , Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 186/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

13.10.2020 року на адресу нотаріальної контори надійшла заява № 1476 від представника позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено ОСОБА_1 у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , оскільки позивач спадщину в установлений законом строк не прийняла.

Згідно довідки виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 січня 2018 року № 5 вбачається що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , без реєстрації, до дня смерті ОСОБА_4 , вели спільне господарство.

Актом депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10.03.20 року, підтверджується що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_4 . Фактично за цією адресою з 31.08.2012 року проживають та ведуть спільне господарства ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Актом депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21.09.2020 №2327 засвідчено, що за адресою: АДРЕСА_4 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

14 вересня 2014 року відповідно до договору дарування ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. П. 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 необхідно для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно після смерті останньої.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність встановлення факту спільного проживання однієї сім`єю позивача та померлої ОСОБА_4 оскільки даний факт підтвердився у судовому засіданні та був доведений належними доказами.

Щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, то суд відмовляє в даних вимогах, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем що на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, тому в даному випадку встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення вимог позову.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 1, 3 СК України, ст.ст. 6, 15, 16, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування», та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 31 серпня 2012 року по 15 жовтня 2017 року.

В решті вимог позову відмовити.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: А.Я. Волчко