РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2843/20

30 грудня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 29.12.2015 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 20.10.2015 року розірвано. Від спільного подружнього життя мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 29.12.2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 27.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначила, що відповідач регулярно сплачує аліменти у визначеному судом розмірі, проте жодної додаткової матеріальної підтримки дитині не надає. З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів у державі значно зросли ціни на продукти харчування та збільшилися соціальні стандарти. Утримання дитини потребує набагато більших витрат. Досягти з батьком дитини згоди щодо збільшення його ролі у вихованні та утриманні спільної дитини не вдається, тому вона змушена була звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Костопільського районного суду Рівненської області від 01.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 21.12.2020 року відповідачем на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що він добросовісно відноситься до свого обов`язку утримувати дитину відповідно до рішення суду, заборгованості по сплаті аліментів немає. Додатково нести матеріальні витрати по утриманню сина не може, оскільки здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка хворіє психічним захворюванням та є інвалідом 2-ї групи. В зв`язку з захворюванням матері він немає можливості працевлаштуватися, так як постійно доглядає за нею. Допомога, яку він отримує по догляду за інвалідом є незначною. Зазначив, що не заперечує стосовно стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі визначеному рішенням Костопільського районного суду від 29.12.2015 року.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 20.10.2015 року розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.07.2014 року Виконавчим комітетом Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області. В свідоцтві про народження дитини відповідач ОСОБА_2 вказаний батьком.

Позивач на даний час перебуває в другому шлюбі, в зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 10.01.2020 року Виконавчим комітетом Деражненської сільської ради Костопільського району Рівненської області.

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , окремо від відповідача та перебуває на повному її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №997, виданою 02.11.2020 року Деражненською сільською радою Костопільського району.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 29.12.2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 27.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що відповідач будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. Крім того, розмір аліментів, який сплачує відповідач на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі на даний час менший за мінімальний розмір встановлений ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 грудня 2020 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 1921 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 грн.

Як вбачається з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує стосовно зміни способу стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та просить залишити їх у розмірі визначеному рішенням Костопільського районного суду від 29.12.2015 року, а саме в сумі 400 грн., оскільки на сьогоднішній день він немає можливості працевлаштуватися, так як здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка хворіє психічним захворюванням та є інвалідом 2-ї групи, на підтвердження чого надав суду довідку до акта огляду МСЕК серії ВЛН №0068445 від 07.12.2010 року та довідку, видану Ківерцівським УСЗН від 14.12.2020 року.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у Постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, керуючись принципом розумності і справедливості, суд враховує недостатньо забезпечене матеріальне становище дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на повному її утриманні, матеріальне становище відповідача, який здійснює догляд за інвалідом, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача та визначити їх в розмірі - 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду є об`єктивним з огляду на вказані вимоги закону та обов`язку обох батьків її утримувати, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (мінімальний розмір ставки судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180-184, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 141, 258, 265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29.12.2015 року з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 16.01.2007 року Ківерцівським РВ УМВС у Волинській області, ІПН: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 17.01.2020 року, орган, що видав 5621, ІПН: НОМЕР_6 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом зміни способу їх стягнення, з твердої грошової суми 400 гривень щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 16.01.2007 року Ківерцівським РВ УМВС у Волинській області, ІПН: НОМЕР_4 ) в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 ), паспорт № НОМЕР_5 , виданий 17.01.2020 року, орган, що видав 5621, ІПН: НОМЕР_6 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_1 ), паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 16.01.2007 року Ківерцівським РВ УМВС у Волинській області, ІПН: НОМЕР_4 .

Повне рішення складено

04 січня 2021 року

СуддяЛ. А. Грипіч