Справа № 663/259/20
Провадження № 2/663/351/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

секретаря судового засідання Радіонової О. Ю.,

представника відповідача - адвоката Охлопкова І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 08.10.2012 з ОСОБА_1 було укладено договір, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, розмір яких змінювався шляхом впровадження змін відсоткової ставки із 01.09.2014 до 34,8% річних, із 01.04.2015 до 43,2 % річних. В результаті порушення відповідачем умов договору, станом на 08.12.2019 виникла заборгованість у розмірі 44666,73 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 19485,61 грн., в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту - 19485,61 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) - 3164,76 грн.; нарахованої пені - 19 413,18 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 2103,18 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та сплачені судові витрати.

Ухвалою суду від 31.01.2020 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (т. 1 а.с. 57-58).

Ухвалою суду від 17.02.2020 постановлено продовжити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (т. 1 а.с. 63).

04.06.2020 представником відповідача - адвокатом Охлопковим І. О. подано відзив на позовну заяву, в якому він висловлюючи незгоду із заявленими банком позовними вимогами просив відмовити у задоволенні позову. Таку позицію обґрунтовував зокрема тим, що Умови та правила надання банківських послуг, які не підписані відповідачем, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, що у цій справі між сторонами був укладений кредитний договір, який не містить строку повернення кредиту, не містить зазначення про розмір процентної ставки, права банку погашати відсотки за рахунок кредиту, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, збільшення розміру процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України), а також сплату комісії (т. 1 а.с. 86-88).

26.06.2020 представником банку подано відповідь на відзив, в якому представник посилаючись на необґрунтованість наведених у відзиві на позовну заяву доводів, просив задовольнити заявлені вимоги про стягнення заборгованості (т. 1 а.с. 91-98).

13.07.2020 представником банку подано уточнену позовну заяву, в якій із зазначенням більш змістовного обґрунтування, заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 08.10.2012 станом на 08.12.2019 у розмірі 44666,73 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 19485,61 грн., в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту - 19485,61 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України - 3164,76 грн.; нарахованої пені - 19 413,18 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 2103,18 грн. (т. 1 а.с. 177-180).

21.10.2020 представником відповідача - адвокатом Охлопковим І. О. подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому він посилаючись на ті ж самі доводи, що й у відзиві на позовну заяву в первісній редакції просив відмовити у задоволенні позову (т. 2 а.с. 2-4).

11.11.2020 представником банку подано відповідь на відзив, в якому представник банку висловлюючи незгоду із доводами наведеними у відзиві на позовну заяву, просив задовольнити заявлені вимоги про стягнення заборгованості (т. 2 а.с. 8-16).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання з проханням розглядати справу без участі представника банку (а.с. 51).

Представник відповідача - адвокат Охлопков І. О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заявлених банком вимог з підстав наведених ним у відзивах на позовну заяву.

Заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Згідно положень статей 526, 530, 610 та частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звертаючись за захистом порушеного права банк подав позов про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого додав анкету-заяву від 08.10.2012 підписану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24).

У підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві від 08.10.2012 процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення строку кредитування, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також умови зміни процентної ставки.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банком висловлено прохання, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, а також пеня та штрафи.

Обґрунтовуючи право вимоги, розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08.10.2012, банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору (т. 1 а.с. 25, 26-42).

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додану до позову редакцію Витягу з Умов і Правил та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, надані банком Витягу з Умов і Правил та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відповідачем не підписані, ним не визнані, а тому не можна їх вважати погодженими.

Таким чином, з наявних у справі доказів неможливо встановити на яких умовах отримано кредитні кошти та яким чином здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитом, правомірність зміни їх розміру, а також порядок і розмір нарахування пені і штрафів.

Надані позивачем Умови і Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З огляду на викладене, Витяг з Умов і Правил та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які містяться в матеріалах справи не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.10.2012 шляхом підписання анкети-заяви. До того ж, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, банком не доведено, який саме тариф погодив позичальник. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання та терміни виконання договірних зобов`язань.

Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначеними у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 647/248/17.

Приймаючи до уваги, що банком не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов і Правил та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України в сумі 3164,76 грн., нарахованої пені в сумі 19413,18 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 2103,18 грн., не доведені, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не містить погодження та підпису відповідача, в зв`язку з чим, неможливо встановити, які тарифи погодив позичальник щодо пільгового строку користування кредитними коштами, розміру відсоткової ставки, пені, комісії і штрафу, за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, а тому підстави для їх стягнення відсутні у зв`язку з недоведеністю.

При вирішенні питання обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту), суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, кредитор (позивач) має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником (відповідачем) обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Перевіривши доводи представника відповідача в цій частині, суд вважає, що ним не спростовано отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та те, що фактично ним отримані кошти, з яких заборгованість за кредитом становить 19485,61 грн., та згідно наявних в матеріалах розрахунків заборгованості не повернуто в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» тіло кредиту у вказаному розмірі.

Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, отже враховуючи вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, банк має право вимагати виконання обов`язку боржником в будь-який час та захищати свої права через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги положення статті 141 ЦПК України та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 916,89 грн. (задоволена частина позову 19485,61 х 100 : 44666,73 (ціна позову) = 43,62 %). Розрахунок: судовий збір - 2102 х 43,62 % = 916,89.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Здолбунов Ровенської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, рахунок № НОМЕР_2 , МФО № 305299), заборгованість за тілом кредиту станом на 08.12.2019 за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08.10.2012 в розмірі 19485,61 грн. (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять гривень 61 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 916,89 грн. (дев`ятсот шістнадцять гривень 89 коп.).

Відмовити у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України в сумі 3164,76 грн., нарахованої пені в сумі 19413,18 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 2103,18 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2020 року.

Суддя Пухальський С. В.