ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2020 року м. Херсон

справа № 766/839/18

провадження №22-ц/819/181/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 16 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Орловцева Марина Олександрівна до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку спілкування та виховання,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Орловцева М.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку спілкування та виховання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 17.11.2010 року по 28 серпня 2014 року позивач та відповідач перебували зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу відповідач по справі почала перешкоджати позивачу в спілкуванні з дочкою, у зв`язку з чим за зверненням ОСОБА_2 , виконавчим комітетом Корабельної районної у м. Херсоні ради, рішенням № 98 від 11 жовтня 2017 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з нею за наступним порядком: кожної першої та третьої суботи місяця з 11.00 години до 18.00 години без присутності матері, але відповідач не виконує зазначене рішення, продовжує перешкоджати спілкуванню позивача з дочкою та приймати участь у її вихованні.

Зазначає, що з метою усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, позивач неодноразово звертався до Корабельного районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області.

У зв`язку з наведеним, посилаючись на норми статті 159 СК України, позивач просив суд усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановити наступний спосіб і порядок у спілкуванні та вихованні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 передавати доньку батьку дитини згідно визначеного графіку за адресою її проживання: кожного вівторка, четверга з часу завершення денного навчання без присутності матері; кожної неділі з 9.00 години без присутності матері; ОСОБА_2 спілкується разом із своєю дочкою ОСОБА_3 під час другої половини зимових, весінніх, літніх та осінніх канікул без присутності матері; ОСОБА_2 безперешкодно в будь-який час спілкується разом із своєю дочкою ОСОБА_3 під час новорічних та різдвяних свят, а також в день народження доньки.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 травня 2019 року позов задоволено частково. Суд ухвалив: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкування з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити дні для спілкування ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожного вівторка і четверга з часу завершення навчання до 18 год. у літній період та до 17.00 год. у зимовий період; кожної неділі з 10-00 год. до 18-00 год.; спілкування та спільний відпочинок з дитиною під час другої половини зимових, весняних, літніх та осінніх канікул за попередньою домовленістю з матір`ю; проведення часу з дитиною у дні новорічних та Різдвяних свят, а також в день народження дитини, 08 грудня кожного року, за попередньою домовленістю з матір`ю; побачення повинні відбуватися у перші два місяці після набрання законної сили рішенням суду у присутності матері дитини, а потім без присутності матері; в решті частині позову відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 травня 2019 року скасувати в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Стягнути з позивача на свою користь судові витрати.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що висновок виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради складений без врахування стану здоров`я дитини, режиму її життя, документи про що вона мала надати, але її клопотання про відкладення засідання не було прийнято до уваги. Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини суд першої інстанції не звернув увагу на режим роботи батька моряком, не врахував інтереси дитини, стан її здоров`я і режим життя, часи навчання дитини в учбовому закладі та її вік, висновок психолога №127 від 16.01.2019 року, а також суд залишив поза увагою відпочинок дитини після занять та час спілкування з матір`ю.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат позивача доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, мотивуючи нормами СК України, правом та бажанням батька спілкуватися та приймати участь у вихованні своєї дитини, обставинами справи, встановленими судом першої інстанції.

Заслухавши доповідача, представників учасників справи, відповідачку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що з 17 листопада 2010 року по 28 серпня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с.7,9/.

У період шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.8/. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо.

Дочка проживає разом з матір`ю. Сторони не дійшли згоди щодо встановлення зустрічі батька з дитиною.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя як право батьків на спілкування з дитиною.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Положеннями статей 141, 153 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд можу обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради за №98 від 11 жовтня 2017 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спілкування з нею кожної першої та третьої суботи місяця з 11:00 години до 18:00 години без присутності матері / а.с.10/.

Зазначене рішення ОСОБА_1 не виконує.

Відповідно до частини четвертої статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Частинами п`ятою та шостою наведеної норми матеріального права визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання судом спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку, здійсненого в межах вищезазначеної норми матеріального права, виконавчий комітет Корабельної районної у місті Херсоні ради, як орган опіки та піклування вважав доцільним в інтересах дитини визначити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_5 : кожного вівторка і четверга з часу завершення денного навчання до 18.00 год у літній період; кожного вівторка і четверга з часу завершення денного навчання до 17.00 год у зимовий період; кожної неділі з 09.00 год. до 18.00 год.; спілкування та спільний відпочинок з дитиною під час другої половини зимових, весняних, літніх та осінніх канікул; проведення часу з дитиною у дні новорічних та Різдвяних свят, а також в день народження доньки, 08 грудня кожного року, за попередньою домовленістю між собою батьків / а.с 72-73/.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідачки про неврахування органом опіки та піклування при наданні висновку стану здоров`я та режиму життя дитини, позбавлення її права надати відповідні документ, та не приймає їх до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 двічі, завчасно була запрошена на засідання, проте двічі, в дні проведення засідань комісії, подавала заяви про його перенесення, а довідки, які вона подала суду першої інстанції та мала намір подати до органу опіки датовані вереснем та листопадом 2018 року, в той час як друге засідання і прийняття на ньому рішення відбулося в липні 2018 року.

Крім того, заслухавши пояснення представника органу опіки та піклування про обґрунтованість наданого органом висновку, встановлення ними певних позитивних обставин для такого висновку, в тому числі і бажання батька спілкуватися з дитиною, надання ним купи фото батька з дитиною, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні було запропоновано представнику органу опіки та піклування провести бесіду з дитиною щодо її відносин з батьком, враховуючи , що пройшов певний час з часу звернення до суду, задля чого також запропонували відповідачці привести доньку для проведення зазначеної бесіди, на що вона погодилася. Проте, відповідачка дитину для бесіди не привела, зазначаючи, що вона такого запрошення ні в телефонному , ні в письмовому вигляді не отримувала, а вручення її 08.02.2020 року рекомендованого поштового повідомлення про виклик для бесіди з дочкою , не визнала.

Зазначені обставини, на думку судової колегії, свідчать, що ОСОБА_1 не має бажання у відновленні позивачем права на спілкування з дитиною, при цьому не враховуючи в повному обсязі інтереси дитини.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися недоброзичливі, конфліктні відносини. Разом з тим, зазначене не має впливати на спілкування батька з дитиною, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судом першої інстанції не встановлено і матеріали справи не містять того, що спілкування ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_6 перешкоджає її нормальному розвиткові.

Разом з тим, при визначені способів участі батька у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має бути врахований вік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 / а.с.8/, її навчання у учбовому закладі за режимом школи з понеділка по п`ятницю з 8.00 до 17.30 год, субота з 9.00 до 12.30 ( гурткові заняття) /а.с.87/, заняття у спортивній секції з 17.00 до 18.00 год по середам та п`ятницям / а.с.67/. Сторони не заперечили, що такий графік навчання дитини існує і на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Отже, наведене свідчить, що у дні навчання дитина зайнята майже до 18 год., після 18.00 год потребує відпочинку, а тому встановлення судом першої інстанції днів спілкування кожного вівторка та четверга з часу завершення навчання до 18.00 год. у літній період та до 17.00 год у зимовий період не відповідає дійсним обставинам щодо режиму життя дитини та не може бути визначено для спілкування з батьком.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 , яка діє від імені ОСОБА_1 запропонувала визначити участь батька ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_5 , з урахуванням її психологічного стану/ а.с. 195-196/, яка за часом спілкування, окрім буденних днів, не має великої різниці з тим, що заявлено позивачем, проте має суттєву умову, яка полягає в обов`язковій присутності матері.

Отже, вищенаведене свідчить, що фактично між сторонами є спірним у спілкуванні з дитиною присутність чи відсутність матері.

З висновку обстеження ОСОБА_3 , здійсненого у Херсонській міський громадській асоціації психологів та психотерапевтів 16.01.2019 року, вбачається , що вона має не стійки доброзичливі стосунки з батьком, любить обох батьків, не проти спілкування з батьком. Психологом за результатами обстеження рекомендовано поступове відновлення присутності батька в житті дитини при його належній поведінці та підготовці до зустрічей, а також відновлення спілкування рекомендовано, як поступово так і у присутності матері, не змушуючи дитину йти до батька, що буде мати найменший для дитини ризик ускладнення внаслідок стресових факторів / а.с.89-90/. З медичної довідки дитячого невролога вбачається, що лікар зробив висновок про наявність у ОСОБА_5 нейрон-рефлекторну збудженість, формування логоневрозу / а.с.63-64/.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе зазначити, що при реалізації права батька на спілкування з дитиною вищенаведене має бути враховано, а отже колегія суддів вважає, що спілкування батька з донькою має певний період відбуватися у присутності матері.

Колегія суддів приймає до уваги доводи відповідачки про характер роботи позивача, який працює моряком, а тому погоджується з тим, що її присутність при спілкуванні батька з дитиною має значення з часу фактичного виконання рішення суду. При цьому, колегія суддів зауважує, що спілкування батька з дитиною в присутності матері буде створювати безпечне, спокійне, стійке і благонадійне середовище для дитини, і це не може бути залишене без відповідної уваги.

Таким чином, виходячи з інтересів малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зважаючи на те, що дитина постійно проживала і проживає з матір`ю, зустрічі з батьком носили та носять нерегулярний характер у зв`язку з його роботою та не виконанням відповідачкою рішення від 11.10.2017 року; особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини; враховуючи режим дитини у будні дні, стан її здоров`я та емоційний стан, при цьому дотримуючись принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дівчинки віком у дев`ять років, колегія суддів доходить висновку, що встановлений судом першої інстанції час для спілкування за винятком кожного вівторка і четверга з часу завершення навчання до 18 год у літній період та до 17.00 год у зимовий період, є таким, що у повній мірі відповідатиме інтересам дитини з дотриманням прав батьків на спілкування та виховання дитини та є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Слід зазначити, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині встановлення днів для спілкування ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожного вівторка і четверга з часу завершення навчання до 18 год. у літній період та до 17.00 год. у зимовий період підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким у задоволенні цієї частини позовної вимоги слід відмовити. Це ж рішення суду в частині присутності матері при спілкуванні з дитиною слід змінити, та замість « у перші два місяці після набрання законної сили рішенням суду» зазначити : « у перші два місяці з дня фактичного виконання рішення суду». Це ж рішення суду в іншій оскарженій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367,374,376 ,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 травня 2019 року

в частині встановлення днів для спілкування ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожного вівторка і четверга з часу завершення навчання до 18 год. у літній період та до 17.00 год. у зимовий період скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні цієї частини позовної вимоги відмовити.

Це ж рішення суду в частині присутності матері при спілкуванні з дитиною змінити, та замість « у перші два місяці після набрання законної сили рішенням суду» зазначити : « у перші два місяці з дня фактичного виконання рішення суду».

Це ж рішення суду в іншій оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г.Чорна

Повне судове рішення складено 19 лютого 2020 року

Суддя І.В. Склярська