Справа № 607/3094/19
провадження № 2/598/133/2020
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"10" листопада 2020 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області у складі:

головуючого судді Олещука Б.Т.

з участю секретаря Демчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ,

місце проживання: АДРЕСА_1 ,

до Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь»,

місце знаходження: вул. Текстильна, 28, м.Тернопіль, 46016,

про стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

встановив:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_1 ,із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію цього суду 07.02.2019р., до Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» про стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позивач просить:

1. Стягнути з Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (46016, м.Тернопіль, вул. Текстильна, 28, ) на користь ОСОБА_1 43585,53 грн невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 , на момент звільнення згідно ст.116 КЗпП.

2. Стягнути з Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (46016, м.Тернопіль, вул. Текстильна, 28, ) на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (ст.117 КЗпП) Тернопільським державним науково-технічним підприємством «Промінь» (46016, м.Тернопіль, вул. Текстильна, 28, ), за період з дня звільнення (03.04.2018р.) по день ухвалення рішення у даній справі. Станом на момент подання позовної заяви дана сума складає 225 693,02 грн.

3. Стягнути з Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (46016, м.Тернопіль, вул. Текстильна, 28, ) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за участь у справі. Судові витрати на момент подання позовної заяви складають: 8159,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в день звільнення його з роботи відповідач порушив зокрема вимоги ст.ст.116, 117 КЗпП, а саме: в день звільнення не провів з ним повний розрахунок і йому не виплатив заборгованість в розмірі 43585,53 грн невиплаченої заробітної плати. Також середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення (03.04.2018р.) по день ухвалення рішення у даній справі, станом на момент подання позовної заяви, складає суму в розмірі 225 693,02 грн, які слід стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами за участь у справі, які на момент подання позовної заяви складають суму в розмірі 8159,58 грн.

Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно №607/3094/19.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2019р. відкрито провадження у даній цивільній справі і постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін (а.с.13).

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 18.10.2019р. визначено підсудність даної цивільної справи Збаразькому районному суду (а.с.118).

Ухвалою Збаразького районного суду від 29.10.2019р. дану позовну заяву залишено без руху і позивачу надано строк десять днів з дня отримання ним даної ухвали суду, для виправлення недоліків, які позивачем виправлені 18.11.2019р..

Так, на виконання ухвали Збаразького районного суду від 29.10.2019р. про залишення даної позовної заяви без руху позивачем подано позовну заяву, зареєстровану через канцелярію суду 18.11.2020р., в якій він просить:

1. Стягнути з Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (46016, м.Тернопіль, вул.Текстильна, ) на користь ОСОБА_1 43585,53 грн не виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 , на момент звільнення згідно ст.116 КЗпП.

2. Стягнути з Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (46016, м.Тернопіль, вул.Текстильна, ) на користь ОСОБА_1 225693,02 грн середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (ст.117 КзПП) за період з дня звільнення (03.04.2018р.) по день ухвалення рішення у даній справі.

3. Стягнути з Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (46016, м.Тернопіль, вул.Текстильна, ) на користь ОСОБА_1 8159,58 грн понесених судових витрат за участь у справі (а.с.125-129).

19 листопада 2019 року ухвалою Збаразького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» про стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку прийнято до провадження Збаразького районного суду (а.с.180).

До Збаразького районного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 10.11.2020р., в якій він просить:

1. Проводити розгляд справи №607/3094/19, провадження №2/598/636/2019 за правилами спрощеного позовного провадження, без участі позивача.

2. В позовній заяві позивач просить прийняти рішення про виплату:

- 43585,53 грн не виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 , на момент звільнення згідно ст.116 КзПП;

- середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (ст.117 КзПП) Тернопільським державним науково-технічним підприємством «Промінь» (46016, м.Тернопіль, вул.Текстильна, ) з моменту звільнення по дату прийняття рішення у справі. Станом на 10.11.2020р. дана сума становить 364787,36 грн.. Розрахунок: 952 дні (позивача звільнено з роботи 03.04.2018р. в т.ч. 1 день високосного 2020р.), 383,18 грн. (середньоденний заробіток)

- стягнути з Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» (46016, м.Тернопіль, вул.Текстильна, ) на користь ОСОБА_1 8159,58 грн понесених судових витрат за участь у справі.

Вказана позовна заява подана без додержання вимог ст.177 ЦПК України, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в повному розмірі.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Водночас статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (відповідно до преамбули цього Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Водночас згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» №95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 Кодексу законів про працю України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім того, на підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року №2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції №114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції №114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Крім того, згідно ст.ст.4, 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому за подання до судупозовної заяви майнового характеру, яка поданафізичною особоюнеобхідно сплати судовий збір в розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на січень місяць 2020 року відповідно до ціни позову повинний становити 3647 гривень 87 копійок.

Згідно ч.11 ст.187 ЦПК України, Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Таким чином, беручи до уваги те, що дана позовна заява подана без додержання вимог ст.177 ЦПК України, а тому її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

При усуненні недоліків позивачу ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в сумі 3647,87 (три тисячі шістсот сорок сім гривень вісімдесят сім копійок) на рахунок UA0019198код одержувача 37753768 найменування рахунку УДКСУ у Збаразькому районі 22030101 призначення платежу «Судовий збір за розгляд справи у Збаразькому районному суді Тернопільської області від П.І.П. особи, яка сплачує збір і по якій справі, пункт статті 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.175, 177, 187, 258-261, 272 ЦПК України, суд, -

постановив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь» про стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку залишити без руху.

ОСОБА_1 надати строк п`ять днів з дня отримання ним даної ухвали суду, для виправлення недоліків.

У випадку виконання позивачем вимог ухвали у визначений судом термін позов буде вважатись поданим у день первісного подання його до суду. Інакше позов вважається неподаним та повертається позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху протягом двох днів з дня її складення у повному обсязі надіслати позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Дана ухвала суду оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.Заперечення на дану ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Дана ухвала суду складенау повному обсязі і підписана суддею 10 листопада2020 року.

Суддя Богдан Олещук