МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/898/16-ц

"31" грудня 2020 р. Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Мазки Н.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 15.09.2013 року близько 03.00 години, у темну пору часу, за погодних умов у вигляді дощу на неосвітленій мокрій ділянці 63 км+680 м автодороги Київ-Чоп, що на території Макарівського району Київської області, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи власним технічно справним автомобілем марки «RENAULT Trafik», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на чоловіка позивачки ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Органами досудового розслідування по даному факту було порушено кримінальне провадження за ч.2 ст.286 КК України.

Постановою слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод Слідчого Управління Головного управління МВС України в Київській області від 10.07.2014 року кримінальне провадження №0000317, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ч.2 ст.286 КК України було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 як володілець джерела підвищеної небезпеки, автомобіля марки «RENAULT Trafik» має нести цивільну відповідальність. Позивачка, як дружина загиблого має право на пред`явлення позову в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини.

Позивачка вважає, що відповідач відповідно до ст.1200 ЦК України зобов`язаний відшкодувати завдану її малолітньому синові шкоду у розмірі 1500.00 гривень щомісячно, виходячи з того, що чоловік на час смерті отримував заробітну плату у розмірі 3000.00 гривень на місяць, а позивачка будучи працюючою не перебувала на його утримуванні, а тому 3000 гривень: 2 = 1500 гривень.

Крім того, вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою позивачці ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_4 було завдано моральної шкоди, яка полягає у психологічних стражданнях, яких вони зазнали внаслідок втрати чоловіка та батька, який був люблячим чоловіком та добрим батьком. В результаті психологічного навантаження пов`язаного з втратою чоловіка втратили спокій та моральну рівновагу, у позивачки порушився нормальний ритм життя, сон, апетит, загострилися хвороби. Син же з втратою батька, який проводив багато часу з ним став замкнутим, часто безпричинно починає плакати, не розмовляти, закриваючись у своєму внутрішньому світі. Тому, завдану моральну шкоду позивачка оцінює у сумі по 100000.00 гривень на кожного.

На думку позивачки, оскільки завдана шкода, яка пов`язана з загибеллю її чоловіка та батька її сина була завдана відповідачем, будучи власником джерела підвищеної небезпеки, тому незважаючи на наявність постанови про закриття кримінального провадження за відсутності в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, останній повинен відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Позивачка просить:

-Стягнути з ОСОБА_2 на користь її, ОСОБА_1 та на

користь ОСОБА_4 на відшкодування завданої моральної шкоди по 100000.00 гривень на кожного, 500 гривень за послуги адвоката, а всього 200500.00 гривень;

-Стягнути з ОСОБА_2 на користь її, ОСОБА_1 на

відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_4 у розмірі 1500.00 гривень щомісячно, до досягнення сином вісімнадцятирічного віку.

Згідно ухвали суду від 24.07.2020 року провадження у справі поновлено. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно наданому відзиву, відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні.

Відповідач наголошує, що 15.09.2013 року, приблизно о 03.00 годині, в темну пору доби за погодних умов у вигляді дощу, на неосвітленій мокрій ділянці 63 км+680 м автодороги Київ-Чоп, на території Макарівського району Київської області, керуючи власним транспортним засобом марки «RENAULT TRAFIK» реєстраційний номер НОМЕР_1 , він здійснив наїзд на ОСОБА_3 , який перебував у стані тяжкого ступеню алкогольного сп`яніння (3,25% проміле етилового спирту в крові) і лежав посеред проїзної частини дороги.

За фактом дорожньо-транспортної події спеціалізованим слідчим відділом з розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Київській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000317 від 15.09.2013 року.

За результатами цього розслідування 10.07.2014 року слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження за відсутності в діянні відповідача, як водія транспортного засобу, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Це рішення органу досудового розслідування не скасоване і є чинним.

У результаті досудового розслідування встановлено, що в дорожньо-транспортній ситуації, яка склалась, відповідач, як водій транспортного засобу, не мав технічної можливості уникнути наїзду на перешкоду - пішохода, шляхом застосування екстреного (термінового) гальмування в момент виявлення перешкоди для руху, та для застосування маневру безпечного об`їзду в момент виявлення перешкоди для руху.

Діяння відповідача в обстановці, яка виникла, відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року, порушення вимог законодавства України відсутні.

На думку відповідача, він не повинен нести цивільно-правову відповідальність, оскільки дорожньо-транспортна пригода 15.09.2013 року сталась внаслідок непереборної сили та умислу потерпілого

ОСОБА_3 транспортним засобом за несприятливих погодних умов (темна пора доби, дощ, неосвітлена мокра ділянка дороги) відповідач, як водій транспортного засобу, не мав технічної можливості уникнути наїзду на перешкоду - пішохода, шляхом застосування екстреного (термінового) гальмування в момент виявлення перешкоди для руху, та для застосування маневру безпечного об`їзду в момент виявлення перешкоди для руху.

Відповідач стверджує, що сукупність всіх цих обставин і є тою непереборною силою, яка виключає його цивільно-правову відповідальність.

Що ж до умислу потерпілого ОСОБА_3 , то останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 3,25% проміле етилового спирту в крові, вийшовши в темну йору доби на проїзну частину автодороги Київ-Чоп, яка є автотрасою міждержавного значення, зайнявши на проїзній частині дороги горизонтальне положення, не тільки не міг не передбачати настання шкідливого результату, але й свідомо допускав настання шкідливого результату.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що порушення потерпілим ОСОБА_3 вимог п.п.4.4, 4.14 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року, знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Станом на 15.09.2013 року у відповідача був поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цей поліс у відповідача було вилучено працівниками міліції на місці дорожньо-транспортної пригоди, а в подальшому поліс було долучено до матеріалів кримінальною провадження №0000317 від 15.09.2013 року. З якою саме страховою компанією було підписано поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач не пригадує за давністю події.

Відповідач також наголошує, що після ДТП ним було здійснено грошові виплати потерпілій стороні в тих межах, які дозволяли його фінансові можливості. Відповідач не має постійної роботи та стабільного заробітку, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей: 2009, 2015 та 2017 років народження. Дружина відповідача не працює та здійснює догляд за дітьми.

Судом встановлено, що згідно свідоцтву про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 07.08.2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис №75. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками вказані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 10.07.2014 року, за підписом слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Київській області Клименко А.М., кримінальне провадження №0000317, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрите за відсутністю в діяннях водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. При цьому слідчим в постанові зазначено про те, що надаючи юридичну оцінку з аналізом вищевикладеної обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю вищезазначених учасників дорожнього руху, відповідно до вимог законодавства України; врахувавши зібрані під час досудового розслідування кримінального провадження всі необхідні і достатні докази, орган досудового розслідування приходить до об`єктивного обґрунтованого та законного виводу, що дорожньо-транспортна пригода відбулась в порушення учасником дорожнього руху пішоходом вимог пунктів:

- 4.4. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходів, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

4.14. Пішоходам забороняється:

а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;

б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі: на пішохідний перехід;

д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку; Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002.

Також, за даних дорожніх обставин водій автомобіля марки «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_7 повинен і діяти відповідно пунктів:

-15.14. «У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.»;

-9.9. «Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі.»;

-9.10. «Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002.

Вказані порушення вимог Правил дорожнього руху України пішоходом, знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали (а.с.7-10).

Відповідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_5 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.27).

Згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_6 , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.28).

Відповідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_7 , виданому Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.29).

Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відповідно до вимог ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно вимог п.9 ч.2 ст.16 ЦК України - способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.7 постанови від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_4 у розмірі 1500.00 гривень щомісячно, до досягнення сином вісімнадцятирічного віку не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою належними доказами не доведено обґрунтованості саме такої суми стягнення. Так, у позовній заяві вказано, що померлий ОСОБА_3 отримував заробітну плату у сумі 3000.00 гривень, саме із цієї суми і був здійсненний розрахунок. Проте, до матеріалів справи не додано жодного документу на підтвердження факту перебування померлого ОСОБА_3 в трудових відносинах та отримання ним заробітної плати у сумі 3000.00 гривень. Клопотань про витребування вказаних доказів заявлено не було.

Позовна вимога про стягнення моральної шкоди на користь позивачки та її сина у сумі 100000.00 гривень кожному не підлягає задоволенню, оскільки як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження відносно відповідача ОСОБА_2 було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. Також, слідчим в постанові встановлено, що водій автомобіля марки «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_7 повинен і діяти відповідно пунктів:

-15.14. «У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.»;

-9.9. «Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі.»;

-9.10. «Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.». Разом з тим, ОСОБА_7 залучений до справи як сторона не був.

Також, у наданому відзиві відповідач зазначає, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована. Позивачкою вказаний факт не спростований, клопотань про витребування вказаних доказів не заявлено.

Також, позивачкою не доведено належними доказами необхідності стягнення саме такої суми моральної шкоди.

Позовна вимога про стягнення з відповідача 500.00 гривень за послуги адвоката не підлягає задоволенню, оскільки належних доказів витрати саме такої суми позивачкою не надано. Також до матеріалів справи не надано розрахунку витрат з обґрунтуванням часу, затраченого на надання адвокатських послуг із наведенням конкретних видів правничої допомоги, не надано акту про прийняття цих послуг (виконаних робіт), а також належних доказів на підтвердження їх оплати.

Керуючись вимогами ст.4,10, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.22, 23, 1166, 1187, 1188, 1195 ЦК України, суд

вирішив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складення повного його тексту.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Рішення складене 31.12.2020 року.

Суддя