Провадження 2/127/2845/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Максимчука Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни та Приватного виконавця виконавчого округу м. Вінниці Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_2 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу за кредитним договором № GP-6504629 від 27.06.2014, укладеного між ним та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», в розмірі 16 535, 19 гривень. 18.07.2019 позивач отримала на свою адресу постанову приватного виконавця Турського О.В. від 04.07.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59472934 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 16 535,19 гривень. Даний виконавчий напис, на думку позивача, вчинений з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Заборгованість не є безспірною.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про визнання виконавчого напису, вчиненого 26.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2291, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»заборгованості за кредитним договором № GP-6504629 від 27.06.2014 в сумі 16 535, 19 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 26.07.2019 позивачу повернуто заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 29.07.2019 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Також, даною ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірину Миколаївну та Приватного виконавця виконавчого округу м. Вінниці Турського Олександра Віталійовича, запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 12.08.2019 позивачу повернуто заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 28.08.2019 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни витребувано документи, що стали підставою для вчинення виконавчого напису від 26.05.2017 за реєстровим № 2291.

Ухвалою суду від 30.09.2019 до приватного нотаріуса застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу.

На виконання вимог ухвали від 28.08.2019 судом 30.09.2019 від приватного нотаріуса отримано витребувані докази.

У строк, визначений судом ухвалою суду від 29.07.2019, відповідачем відзив на позов не надано.

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та приватним виконавцем виконавчого округу м. Вінниці Турським О.В. письмові пояснення на позов надані не були.

Ухвалою суду 20.11.2019 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, аргументуючи мотивами, викладеними в позові та просив вимоги задовольнити.

Відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в засідання не з`явились, хоча у відповідність ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду відповідачем та третіми особами не повідомлено. Однак, в матеріалах справи містяться заяви від третіх осіб про розгляд справи у їх відсутність.

Таким чином, представник відповідача та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явились без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача та положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та приватного виконавця виконавчого округу м. Вінниці Турського О.В., провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

26.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GP-6504629 від 27.06.2014 в сумі 16 535, 19 гривень. (а.с. 9, 64)

З документів, на підставі яких було вчинено вищевказаний виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду від 28.08.2019, вбачається, що даний напис було вчинено на підставі: заяви ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»; кредитного договору № GP-6504629 від 27.06.2014; виписки з рахунку ОСОБА_2 станом на 11.05.2017; виписки та витягу з ЄДР; статуту банку; витягу з наказу № 1096 ОС від 07.06.2016 та довіреності на представництво інтересів ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». (а.с. 64-73)

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі -Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні даного спору не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Водночас, п. 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису, зокрема, додається засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно із п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 18.06.2003 № 254 і зареєстрованого в МЮУ 08.07.2003 за № 559/7880, в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису, особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Так, з виписки з рахунку клієнта за кредитним договором, доданій відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису, взагалі не вбачається коли виникла заборгованість; період здійснення такого розрахунку; у виписці зазначено лише, що розрахунок здійснено станом на 11.05.2017. (а.с. 66)

Крім того, вищевказаний документ взагалі не є випискою по рахунку, оскільки не відповідає вищезазначеним вимогам, а тому не є належним доказом для облікових цілей.

Даний документ не є й розрахунком заборгованості, оскільки не містить ні періоду нарахувань, ні сум, на які здійснювались нарахування тощо. В будь-якому разі, розрахунок заборгованості не є первинним документом, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, передбачених для первинних та зведених облікових документів.

При цьому, вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог ст. 1050 ЦК України (пп. 6.3. п. 6 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

Отже, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, у порушення вимог чинного законодавства відповідачем нотаріусу надана не була, а нотаріус, в свою чергу на це уваги не звернув.

Також, досліджуючи розмір заборгованості, стягнутий з позивача за виконавчим написом нотаріуса, судом враховано, що відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 № 168 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 за № 541/13808, в редакції чинній на момент укладення кредитного договору № GP-6504629 від 27.06.2014 (надалі - Правила), банки не мали права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії - за вчинення дій, відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 вищевказаних Правил.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемною.

Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Наведене вище також вказує на наявність спору щодо розміру заборгованості по кредитному договору.

Таким чином, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що не можна вважати безспірною зазначену у виконавчому написі нотаріуса від 26.05.2017 стягнуту з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № GP-6504629 від 27.06.2014 в сумі 16 535, 19 гривень.

Отже, виходячи з викладеного, як банком, так і нотаріусом не були дотримані вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимим доказами.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третіми особами.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого 26.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за № 2291, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»заборгованості за кредитним договором № GP-6504629 від 27.06.2014 в сумі 16 535, 19 гривень таким, що не підлягає виконанню, оскільки такі вимоги є обґрунтованими і доведеними належними і допустимими доказами.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 768, 40 гривень за подачу позову, що підтверджується квитанцією від 24.07.2019, та судовий збір за забезпечення позову в сумі 384, 20 гривень, що підтверджується квитанцією від 24.07.2019. (а.с. 1, 27)

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768, 40 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (100 %).

Враховуючи повернення судом заяви про забезпечення позову позивачу та положення п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 384, 20 гривень підлягає поверненню за її клопотанням за ухвалою суду.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, п. 3 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 12, 15, 16, 18, 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 2, 4, 6, 10 - 13, 43, 44, 76-83, 89, 133, 141, 229, 235, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 26.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 2291, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»заборгованості за кредитним договором № GP-6504629 від 27.06.2014 в сумі 16 535, 19 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768, 40 гривень.

Судовий збір в сумі 384, 20 гривень може бути повернутий судом ОСОБА_2 за її клопотанням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем та третіми особами може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області або до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 14.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Вінниця Турський Олександр Віталійович, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Визволення, 8, оф. 29.

Рішення суду складено 17.02.2020.

Суддя: