Справа № 495/5617/20
Номер провадження 2/495/2579/2020
24 листопада 2020 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі судового засідання Рачицькій І.А.
справа №495/5617/20
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,
ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, відповідно до якого просить суд:
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в проваджені Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходилось на виконанні виконавче провадження про стягнення з позивача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості. В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.09.2011 року на все нерухоме майно. Звернувшись до відповідача з проханням скасувати арешт позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Існування зазначеного обтяження перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні належним їй майном. Враховуючи викладене та те, що наявні у справі докази свідчать про відсутність будь-яких законних підстав для обтяження на теперішній час нерухомого майна, оскільки арешт майна створює позивачу перешкоди у реалізації свого права на користування та володіння спадковим майном. На підставі наведеного позивач просить задовольнити позов.
Відзив на позов від відповідача не надходило.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просила задовольнити позовні вимоги.
У судове засідання представник Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, був повідомлений належним чином.
Ухвалою суду від 24.09.2020 року по справі було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 15.09.2020 року № 224094112 за реєстраційним номером обтяження 11583758 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 27767922 відділом Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції на нерухоме майно, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить позивачу ОСОБА_1 .
Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 зверталась до Білгород-Дністровського міськрайоного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою щодо скасування обмеження виконаних державним виконавцем при виконанні ухвали суду від 05.07.2011 року № 2-3393/11.
21.07.2011 року державним виконавцем відділу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 27767922.
На виконання вимог вищезазначеного виконавчого документа 22.07.2011 року державним виконавцем відділу винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 27767922.
11.10.2011 року на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом встановлено, що реєстратором Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 27767922 від 22.07.2011 року здійснено запис про обтяження № 115837758 від 07.09.2011 року на все нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також відділом було повідомлено, що у відповідності до положень статті 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження» у Білгород-Дністровському міськрайонноу відділі ДВС були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника та були відсутні на момент завершення виконавчого провадження № 27767922. Матеріали виконавчого провадження були знищені, у зв`язку із закінченням строків їх зберігання.
Судом також встановлено, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2011 року по справі № 2-3393/11 стягнено з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № № б/н від 17.04.2007 року у розмірі 7254,86 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 72,55 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу у сумі 120,00 гривень. Після виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2011 року по справі № 2-3393/11 скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2011 року по справі № 2-3393/11.
Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 09.09.2020 року № 404CUTI11CJ8FGTK ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».
Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в редакції Закону від 16.02.2010 року виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.38 цього Закону, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.
02.06.2016 року було прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції № 1404-VIII.
Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Відповідно до ст. 39 Закону № 1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Порядок зняття арешту визначений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.
Положенням ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Частина 1, 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 04.06.2011 року) передбачає, що:
1. У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
2. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Частина 3 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 04.06.2011 року) передбачає, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
У даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження.
В зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт та обтяження на нерухоме майно ОСОБА_1 , суд вважає, що відсутні підстави для подальшого застосування арешту та обтяження майна.
Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання. Завершення (закінчення) виконавчого провадження є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до п.6 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами про зняття виконавцем арешту з усього майна або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.
У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що був накладений арешт.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Суд, враховуючи те, що на даний час закінчено виконавче провадження, у зв`язку з виконанням рішення суду, відсутня заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» та відділом ДВС не було вирішено питання про скасування арешту майна, суд вважає за можливе позов задовольнити.
Керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 321, 388, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 263, 265, 272, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О.О. Боярський