Справа№ 487/2644/15-ц
Провадження № 6/487/136/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Юрія Юрійовича про примусове проникнення до житла боржника - фізичної особи, -

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішення суду. З метою уникнення зі сторони боржника вчинення перешкод державному виконавцю в проведенні виконавчих дій та законного виконання рішення суду, державний виконавець звернувся із поданням.

В судове засідання сторони не зявились.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на виконанні в у відділі здійснюється зведене виконавче провадження № 53467928 з примусового виконання:

виконавчого листа № 487/5319/15-ц виданого 05.11.2015 Заводським районним судом

м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Кредобанк" заборгованості зд кредитним договором у розмірі 209 682,48 грн.; виконавчого листа № 487/5319/15-ц виданого 05.11.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Кредобанк" судовий збір у розмірі 1048,41 грн.;

виконавчого листа № 487/1521/15 виданого 10.12.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приват Банк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 32301,47 грн., а також судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Загальна сума боргу за виконавчими документами складає 243 275.96 грн.

26.11.2015, 25.04.2016, 06.09.2018 державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження.

Станом на теперішній час вищевказані рішення суду боржником не виконано.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстровано нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 . Зазначена квартира знаходиться в іпотеці в іпотеко держателя АТ «Кредобанк».

08.12.2015, 04.10.2016, 04.12.2019 представник АТ «Кредобанк» звертався до відділу з письмовими заявами про звернення стягнення на заставлене майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 та здійснити примусовий вхід за вказаною адресою.

06.12.2019 за вих. №59886 на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом направлено повідомлення про надання 20.12.2019 на 10.30 год. безперешкодного доступу державному виконавцю до квартира АДРЕСА_2 .

20.12.2019 при виході державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 , державному виконавцю доступу до помешкання для проведення виконавчих дій не надано, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

15.01.2020 за вих. №21542 на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом направлено повідомлення про надання 27.01.2020 на 10.30 год. безперешкодного доступу державному виконавцю до квартира АДРЕСА_2 .

27.01.2020 при повторному виході державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 , державному виконавцю доступу до помешкання для проведення виконавчих дій не надано, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Повідомлення державного виконавця від 06.12.2019 та 15.01.2020 повернулися до відділу у зв`язку з не врученням («закінчення терміну зберігання»).

Згідно довідки ТОВ управляюча компанія з обслуговування житлового фонду «ЛІСКИ-М» від 10.12.2019 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4

Іншого рухомого та нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, в тому числі грошових коштів в установах банків, за боржником ОСОБА_1 , не зареєстровано. Інформація, щодо отримання доходів, відсутня.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

У поданні приватний виконавець посилався на те, що він здійснював вихід за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, однак доступу йому, як приватному виконавцю до житла боржника-фізичної особи не було надано, про що був складений акт від 20.12.2019 року та 27.01.2020 року.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено в ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Проте, жодного доказу, що свідчить про перешкоджання боржника у вільному доступу до його житла державним виконавцем суду не надано. А та обставина що боржником не забезпечено безперешкодного доступу до житла, житло зачинено, не може свідчити про перешкоджання у доступі до нього та ухилення боржника від виконання судового рішення. До того ж, боржник відбуває покарання в місцях позбавлення волі і взагалі не повідомлений державним виконавцем про проведення виконавчих дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла боржника є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власників будинку (квартири) та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11-13, 258-260, 263, 439 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Юрія Юрійовича про примусове проникнення до житла боржника - фізичної особи - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Д.Г. Нікітін