Справа № 172/726/20
Провадження № 2/172/315/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2020 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді - Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання - Глушко О.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказує, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2003 по квітень 2012 року. Від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свідоцтвах про народження яких відповідач записаний батьком.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу). Рішенням цього ж суду від 15.01.2013 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод щодо участі у вихованні дітей. Даним судовим рішенням по суті встановлено місце проживання дітей у неї - матері неповнолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_6 самочинно змінив місце проживання неповнолітніх дітей, забравши їх зі школи до свого місця проживання.

Вважає, що вона має змогу забезпечити всім необхідним своїх дітей, дбає про їх здоров`я, має з ними психологічний контакт та прив`язаність, проживання з нею відповідає психологічним, моральним та фізичним інтересам дітей, за місцем роботи та проживання вона характеризується добре, алкогольними напоями не зловживає. У зв`язку з чим просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей з нею.

Ухвалою судді від 15.10.2020 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_8 надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, судові витрати просить залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Також надала накази Ульянівської НЗОШ про відрахування дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зі складу учнів 8 та 5 класів відповідно.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі зареєстрованому 30 вересня 2006 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 943.

Сторони у справі є батьками неповнолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 18.10.2018 року Васильківською державною нотаріальною конторою, має у спільній частковій власності житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Довідкою виконкому Васильківської селищної ради Дніпропетровської області від 24.07.2020 року підтверджено факт проживання позивача за вищевказаною адресою.

Згідно з довідками Дебальцівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів - закладу дошкільної освіти від 27.07.2020 року неповнолітні діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дійсно будуть навчатися у вказаному закладі у 8 та 5 класах відповідно, а відповідно до характеристик, виданих цим же закладом неповнолітні діти по грудень 2019 року навчалися у Дебальцівському ЗЗСО І-ІІ ст. - ЗДО та зарекомендували себе з позитивної сторони, батько дітей постійно підтримував зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідував батьківські збори.

Відповідно до ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого законом.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, що якнайкраще забезпечить інтереси цих дітей.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, ст.ст. 141, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

2. Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем реєстрації та проживання їхнього батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк