Справа № 199/6588/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06.02.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.,

за участі учасників справи:

представника позивача адвоката Скочко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому, з урахуванням уточнень (від 27.01.2020), заявлено вимоги про:

-встановлення факту родинних відносин, а саме що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-встановлення факту прийняття ОСОБА_9 спадщини після смерті її матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщини після смерті його матері ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4

-встановлення факту, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є чоловіком ОСОБА_1 , шлюб з яким зареєстровано 27 вересня 1975 року, про що зроблено актовий запис № 1498 та Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська видано свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 .

-визнання за ОСОБА_1 , право власності на ѕ частин домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ. А- 1, загальною площею 68,1 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, сараю літ.В, вбиральні літ.Г, сараю літ.Д, споруд №№ 1-5, І, II, що розташоване за адресою: вул. Чернігівська в м. Дніпрі , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позов обґрунтований тим, що 27 вересня 1975 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_8 . Від цього шлюбу народилися двоє дітей - донька ОСОБА_3 (відповідач-2) та син ОСОБА_2 (відповідач-1)

Крім того, позивачу нещодавно стало відомо, що у її чоловіка був позашлюбний син ОСОБА_4 (відповідач-3).

Свекруха позивача ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в свідоцтві про народження її матір`ю зазначена ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_10 .

22.07.1951 року свекруха позивача ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_9 . Від їх шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 народився чоловік позивача ОСОБА_8 , в його свідоцтві про народження батьками зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . В подальшому при перекладі на українську мову прізвище її чоловіка було неправильно записано в паспорті як « ОСОБА_11 » і в подальшому в свідоцтві про смерть його прізвище зазначено « ОСОБА_11 ».

За життя свекрухою позивача ОСОБА_9 та її матір`ю ОСОБА_5 було побудовано домоволодіння АДРЕСА_2 перейменування Дніпро). В подальшому у зв`язку з руйнуванням цього будинку вже свекор позивача та його теща ОСОБА_5 замість старого побудували новий будинок, який було узаконено рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 159/7 від 27.03.1981 р. та видано їм свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.04.1981 р., згідно з якими Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_2 належала ОСОБА_5 , а Ѕ частина цього домоволодіння належала свекру позивача ОСОБА_11 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_2 . Заповіту вона за життя не залишила.

Єдиною спадкоємицею після її смерті залишилась її донька - свекруха позивача ОСОБА_9 . Вона, хоча і була зареєстрована на той момент за іншою адресою, але мешкала разом з ОСОБА_5 на день її смерті, фактично прийняла спадщину, вступила в її управління, що відповідало ст.549 ЦК УРСР, (який діяв на момент смерті ОСОБА_5 ). В цьому домоволодінні ОСОБА_9 мешкала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_11 та їх сином ОСОБА_8 і його дружиною ОСОБА_1 (позивачем), а також їхніми дітьми. Так вони мешкали разом до смерті ОСОБА_11 .

Як зазначається позивачем, факт прийняття спадщини не оспорюється відповідачами.

В обґрунтування позовних вимог позивач також вказує, що через деякий час 05 травня 1992 року її свекор ОСОБА_11 зробив розпорядження на випадок своєї смерті, склавши заповіт, в якому заповідав все своє майно своєму синові ОСОБА_8 та його дружині ОСОБА_1 (позивачу)

ІНФОРМАЦІЯ_7 свекор позивача ОСОБА_11 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_2 . Позивач з чоловіком ОСОБА_8 у встановленому діючим законодавством порядку оформили свої спадкові права та зареєстрували своє право власності. Так, їм належало по Ѕ частині вищевказаного домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла свекруха позивача ОСОБА_9 . Після її смерті відкрилась фактично спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_2 , яку вона прийняла, але не встигла оформити свої спадкові права.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 залишився її син (чоловік позивача) ОСОБА_8 .

На день своєї смерті ОСОБА_9 була зареєстрована за іншою адресою, але мешкала з ними разом за адресою: АДРЕСА_2 і відповідно до ст.549 ЦК УРСР (що діяв на день смерті ОСОБА_9 ) він прийняв спадщину і фактично вступив в управління спадковим майном, що не спростовують відповідачі.

Як зазначається позивачем, всі разом після смерті ОСОБА_9 вони продовжували разом мешкати до 08.07.2007 року, коли їхня донька (відповідач-2) взяла шлюб і виписалась з домоволодіння за іншим місцем мешкання, після чого вони залишилися мешкати в домоволодінні втрьох - позивач, її чоловік ОСОБА_8 та їхній син ОСОБА_2 (відповідач-1).

ІНФОРМАЦІЯ_6 її чоловік ОСОБА_8 помер та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ј частини домоволодіння АДРЕСА_2 , яка була зареєстрована за ним в органах БТІ, та Ѕ частини вищевказаного домоволодіння, яку він фактично прийняв, але не оформив свої спадкові права, що в цілому складає ѕ частини вищевказаного домоволодіння.

Крім позивача спадкоємцями першої черги відповідно до ст.1261 ЦІК України є їхні діти ОСОБА_2 (відповідач-1), ОСОБА_3 (відповідач-2) та ОСОБА_4 (відповідач-3).

У передбачений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, а їхній син ОСОБА_2 (відповідач-1) прийняв фактично спадщину, будучи зареєстрованим з ними на день смерті ОСОБА_8 .

Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею не надано документів на підтвердження родинних відносин її чоловіка ОСОБА_8 та його бабусі ОСОБА_5 , а також у зв`язку тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалась і нотаріус не може визначити коло спадкоємців, про що була винесена відповідна постанова від 20.07.2019 р. Там же була звернута її увага на розбіжності в написанні її прізвища та прізвища її чоловіка.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач-1 не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Відповідач-2 не скористалася правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Відповідач-3 не скористався правом брати участь у судових засіданнях.

Третя особа не скористалася правом брати участь у судових засіданнях.

Процесуальні дії у справі наступні:

-ухвалою суду від 13.11.2019 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори (49000, м. Дніпро, вул. Радистів, буд. 8) спадкові справі (в завірених копіях), заведених після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ; витребувано від Шостої дніпровської державної нотаріальної контори (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 57) спадкову справу (в завіреній копії), заведену після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_12 свідчив, що добре знає ОСОБА_1 (позивача) з листопада 1975 року, ОСОБА_8 одружився на ній, та вони мешкали у його батьків - ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , там ще проживала бабуся ОСОБА_5 . В 1976 році народилася ОСОБА_3 , будинок будували для ОСОБА_1 та ОСОБА_8, він допомагав. Йому точно відомо, що ОСОБА_8 і Таня були одружені офіційно, вони щодня зустрічалися, його батьки та батьки ОСОБА_8 мешкали поруч, а бабуся ОСОБА_5 товаришувала з його бабусею. ОСОБА_12 точно відомо, що бабуся ОСОБА_5 мати тітки ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_13 свідчив, що йому відомо, що позивач мати ОСОБА_2 (відповідача-1) та дружина ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), який в свою чергу є батьком ОСОБА_2. Йому відомо, що з ними мешкали дід ОСОБА_11 , бабуся ОСОБА_9 та сестра ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Із розмов з Юрою йому відомо, що ОСОБА_5 його прабабця; вони мешкали за адресою: АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 27.09.1975 уклала шлюб з громадянином « ОСОБА_14 » (російською мовою), та після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (російською мовою), свідоцтво про укладення шлюбу оформлене російською, про що свідчить його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с.28).

В свою чергу, ОСОБА_14 (російською мовою) народився ІНФОРМАЦІЯ_5 від батьків « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_9 », свідоцтво про народження оформлене російською мовою, про що свідчить його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с.32), шлюб між якими було укладено 22.07.1951 року та дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 » було « ОСОБА_9 », свідоцтво про одруження оформлене російською, про що свідчить його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с.31) та остання в свою чергу народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 від батьків « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_5 », свідоцтво про народження оформлене російською мовою, про що свідчить його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с.30).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 86 років померла « ОСОБА_5 », свідоцтво про смерть оформлене російською мовою, про що свідчить його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с.33).

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько « ОСОБА_8 », про що свідчить свідоцтво про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.34), а ОСОБА_15 померла мати останнього ОСОБА_9 (а.с.35).

За життя, 15.04.1981 року « ОСОБА_5 » та ОСОБА_11 були отримані свідоцтва про право власності на житловий будинок, видані на підставі рішення виконкому АНД районної Ради народних депутатів за №159/7 від 27.03.1981 року, відповідно до яких останнім на праві особистої приватної власності належало по Ѕ частині житлового будинку з належними до нього прибудовами і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано в БТІ та записано в реєстрову книгу під №388 по реєстру №78 (а.с.38,39).

Після смерті ОСОБА_11. , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 28.12.2007 р. були отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну ОСОБА_11. Ѕ частку вказаного домоволодіння в рівних частках (по ј частці кожному) (а.с.8,9). Право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» 07.02.2008 (а.с. 8 звор., 9 звор.)

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 помер та після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги є позивач (дружина померлого) та їхні діти: ОСОБА_2 (відповідач-1), ОСОБА_3 (відповідач-2), а також позашлюбний син ОСОБА_4 (відповідач-3).

Заявою до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори від 30.07.2008 позивач прийняла спадщину, про що свідчить заява у матеріалах спадкової справи №1012/2008.

20.07.2019 р. постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвою Н.С. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в зв`язку з тим, що за спадкодавцем гр. ОСОБА_8 право власності на зазначену 1/2 частину домоволодіння не зареєстровано. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на зазначену частину домоволодіння зареєстровано право власності за гр. ОСОБА_5 (реєстраційний номер майна 20322923), але гр. ОСОБА_1 не подано документи, що підтверджують ступень споріднення між спадкодавцями гр. ОСОБА_8 та його бабусею - гр. ОСОБА_5 . Крім того, у нотаріуса відсутні можливості визначити коло спадкоємців, які належним чином прийняли спадщину після гр. ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що згідно довідки відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг т адозвільних процедур Дніпропетровської міської ради № 14/5-5543 від 30.05.2019 року на момент смерті гр. ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею зареєстрованих осіб не виявлено, та із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась. Зазначений факт також унеможливлює встановити факт прийняття спадщини гр. ОСОБА_8 після гр. ОСОБА_5 (а.с.22-23).

Правовідносини виникли із захисту спадкових прав позивача, як спадкоємця за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Суд, дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80, ч.1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

До виниклих правовідносин суд застосовує Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року та Цивільний кодекс України в редакції 2004 року.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України,

якщо інше не передбачено міжнародними договорами України (п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII).

За судового розгляду встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 06.10.1999 Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, копія якого наявна в матеріалах справи, прізвище спадкодавця є « ОСОБА_11 », хоча відповідно до свідоцтва про народження останнього (копія наявна в матеріалах справи) та у свідоцтві про укладення шлюбу з позивачем (27.09.1795), оформлених російською мовою, прізвище зазначено « ОСОБА_11 », тобто, суд приходить до висновку, що вказані розбіжності у написанні прізвища спадкодавця викликані різним перекладом прізвища особи з російської мови на українську службової особи відповідного органу при отриманні спадкодавцем паспорта громадянина України (06.10.1999), тоді як при отриманні позивачем паспорту громадянина України (06.10.1999) прізвище останньої було перекладено на українську мову, як « ОСОБА_9 », та відповідно, в подальшому позивач отримувала всі документі на « ОСОБА_9 », а спадкодавець на ім`я « ОСОБА_11 ».

Відтак, суд приходить до висновку, що факт того, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є чоловіком ОСОБА_1 , шлюб з яким зареєстровано 27 вересня 1975 року, про що зроблено актовий запис № 1498 та Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська видано свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , знайшов своє підтвердження за судового розгляду.

Розв`язуючи вимоги позову щодо встановлення факту родинних відносин, а саме що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; встановлення факту прийняття ОСОБА_9 спадщини після смерті її матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщини після смерті його матері ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд виходить з наступного.

Як встановлено за судового розгляду, ОСОБА_14 (російською мовою) (спадкодавець ОСОБА_8 ) народився ІНФОРМАЦІЯ_5 від батьків « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_9 », свідоцтво про народження оформлене російською, про що свідчить його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с.32), шлюб між якими було укладено 22.07.1951 року та дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_9 ) було « ОСОБА_9 », свідоцтво про одруження оформлене російською мовою, про що свідчить його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с.31) та остання в свою чергу народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 від батьків « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_5 », свідоцтво про народження видане на російській мові, про що свідчить його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с.30).

Відповідно до листа-відповіді від 25.10.2007 за №3763/10-27 Відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області (а.с.104), актового запису про шлюб на гр. ОСОБА_16 та ОСОБА_5 з 01.01.1935 по 31.12.1945 року в архівах відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області не виявлено. Актові книги про шлюб з 1935-1945 роки по зазначеному населеному пункту збереглися частково.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_5 постійно проживала з позивачем, її чоловіком ОСОБА_8 (спадкодавцем) та його батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а також приймала безпосередню участь у будівництві домоволодіння АДРЕСА_2 ) та як наслідок 15.04.1981 року ОСОБА_5 та ОСОБА_11 (батьком спадкодавця ОСОБА_8 ) були отримані свідоцтва про право власності на житловий будинок, видані на підставі рішення виконкому АНД районної Ради народних депутатів за №159/7 від 27.03.1981 року, відповідно до яких останнім на праві особистої приватної власності належало по Ѕ частині житлового будинку з належними до нього прибудовами і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано в БТІ та записано в реєстрову книгу під №388 по реєстру №78 (а.с.38,39).

Факт того, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_9 (матері спадкодавця ОСОБА_8 ) та факт їх постійного проживання усіх разом також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.

Викладене дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою, тобто матір`ю ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 86 років померла « ОСОБА_5 », свідоцтво про смерть видане на російській мові, про що свідчить його копія, яка наявна в матеріалах справи (а.с.33). Після її смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_2 .

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 була її донька ОСОБА_9 (мати спадкодавця ОСОБА_8 ), яка на момент смерті постійно проживала в належному ОСОБА_5 домоволодінні разом з нею та вела там господарство, що знайшло своє підтвердження за судового розгляду.

Разом з тим, за життя ОСОБА_9 не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_4 померла (а.с.35). Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_9 був її син ОСОБА_8 , який разом з нею проживав по АДРЕСА_2 та після її смерті вступив у фактичне управління спадковим майном.

За ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця,

а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21

цього Кодексу.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті

і народженні після його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

За ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщ ини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Так, статтею 33 Конституції України гарантується кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Згідно ч. 1 ст. 17 ЦК УРСР місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Відтак, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; встановлення факту прийняття ОСОБА_9 спадщини після смерті її матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщини після смерті його матері ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , знайшли своє підтвердження за судового розгляду та визнають судом встановленими.

Розв`язуючи позовну вимогу щодо визнання за ОСОБА_1 , право власності на ѕ частин домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ. А- 1, загальною площею 68,1 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, сараю літ.В, вбиральні літ.Г, сараю літ.Д, споруд №№ 1-5, І, II, що розташоване за адресою: вул. Чернігівська в м. Дніпрі , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд виходить з наступного.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_11. (батька спадкодавця ОСОБА_8 ), ОСОБА_1 та ОСОБА_8 28.12.2007 роки були отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну ОСОБА_11. Ѕ частку вказаного домоволодіння в рівних частках (по ј частці кожному) (а.с.8,9). Право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» 07.02.2008 (а.с. 8 звор., 9 звор.).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 помер (а.с.36) та після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги є позивач (дружина померлого) та їхні діти: ОСОБА_2 (відповідач-1), ОСОБА_3 (відповідач-2), а також позашлюбний син ОСОБА_4 (відповідач-3).

Час відкриття спадщини визначається ч. 2 ст. 1220 ЦК України як день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, заявою до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори від 30.07.2008 позивач прийняла спадщину, про що свідчить заява у матеріалах спадкової справи №1012/2008.

Іншу спадкоємці не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини.

Разом з тим, як встановлено на підставі наданих суду доказів (домова книга на а.с.19-21, відповідь з адресно-довідкового сектору на запиту суду на а.с.55, лист з Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпровської міської ради на а.с.106) станом на 06.06.2008 (день смерті спадкодавця ОСОБА_8 ) разом зі спадкодавцем за адресом: АДРЕСА_2 , окрім позивача, був також зареєстрований ОСОБА_2 (відповідач-2). Крім того, за судового розгляду було встановлено та визнано сторонами, відповідач-2 постійно проживав зі своїми батьками за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом не встановлено наявності заяв ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини, поданих в межах строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Відтак, що стосується вимог позивача щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8 на ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_2 , то суд не знаходить їх слушними, оскільки, як було встановлено судом, окрім позивача, спадщину прийняв і відповідач-2 ОСОБА_2 , який має право на рівну з позивачем частку у спадщині, тому позивач має право в порядку спадкування за законом на 3/8 частини домоволодіння (3/4:2), у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину домоволодіння задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_9 спадщини після смерті її матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщини після смерті його матері ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є чоловіком ОСОБА_1 , шлюб з яким зареєстровано 27 вересня 1975 року, про що зроблено актовий запис № 1498 та Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська видано свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), право власності на 3/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ. А- 1, загальною площею 68,1 кв.м, житловою площею 44,6 кв.м, сараю літ.В, вбиральні літ.Г, сараю літ.Д, споруд №№ 1-5, І, II, що розташоване за адресою: вул. Чернігівська в м. Дніпрі , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 17 лютого 2020 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї