Справа № 487/4326/20
Провадження № 2/487/1940/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м.Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: Головуючого судді - Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання - Уманського І.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, якою просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що за віком та станом здоров`я є непрацездатною та потребує значних витрат на лікування, на що повністю витрачає свої пенсійні виплати, фактично перебуваючи на утриманні свого сина та його родини.

Відповідач ОСОБА_4 є її донькою, яка до вступу у шлюб проживала з нею та перебувала на її утриманні. Однак, на даний час відповідач, ухиляється від своїх обов`язків по її утриманню, будь-якої матеріальної допомоги не надає, що і слугувало підставою для її звернення до суду.

Ухвалою суду від 30.07.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

21.10.2020 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позову просила відмовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивачем, в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано доказів того, що вона дійсно потребує матеріальної допомоги. Крім того зазначила, що на даний час з урахуванням її матеріального, сімейного стану та стану здоров`я, вона не має можливості надавати матеріальну допомогу по утриманню позивача.

У судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги, підтримали у повному обсязі, підтвердили фактичні обставини, викладені у заяві.

У судовому засіданні представник відповідача у задоволення позову просила відмовити, з урахуванням заперечень, викладених ОСОБА_4 у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 08.02.1984 року).

Позивач є пенсіонером, та отримує пенсію за віком. Згідно довідки ГУПФ України у Миколаївській області №751511 від 27.07.2020 року ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по липень 2020 року було отримано пенсію у розмірі 15919,27 грн. З липня 2020 року розмір пенсії ОСОБА_1 складав 2405,01 грн. на місяць.

Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого від 08.12.2000 року ОСОБА_1 у період часу з 17.11.2000 року по 08.12.2000 року проходила лікування у ревматологічному відділенні МОЛ з приводу реактивного артриту, хронічного тонзиліту та хронічного холециститу.

Відповідач ОСОБА_6 працює викладачем у ТОВ «Комп`ютерна академія Шаг Південь ПКО», відповідно до Довідки №1 від 09.09.2020 року її сукупний дохід за період з червня по серпень 2020 року склав 7500 грн.

На утриманні відповідачки перебуває двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно до довідки МООД від 27.11.2017 року проходила лікування у період часу з 21.11.2017 року по 27.11.2017 року, перенесла хірургічне втручання - секторальні резекції лівої та правої молочних залоз, у зв`язку з чим на даний час потребує та проходить періодичне медикаментозне лікування, що підтверджується довідкою від 10.09.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

З зазначеного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі наявності складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 05.09.2019 року у справі №212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин, у контексті зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а саме не доведено існування обставин, які б свідчили про її потребу в матеріальній допомозі, оскільки на підтвердження посилання на потребу у лікуванні, ОСОБА_9 не надано медичних висновків, щодо наявності у неї на даний час хвороб такого ступеню тяжкості, які б потребували проходження лікування та понесення у зв`язку з цим матеріальних затрат. Надана суду, виписка з історії хвороби, підтверджує лише факт проходження ОСОБА_9 у 2000 році курсу лікування. Інших обставин на підтвердження своєї потреби у матеріальній допомозі ОСОБА_1 зазначено не було.

Посилання позивачки на несплату ОСОБА_4 комунальних платежів за користування квартирою АДРЕСА_1 не має правового значення при вирішенні заявленого спору.

З огляду на викладене, у задоволені позову слід відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст.10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері - відмовити.

Р ішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованаза адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 05.01.2021 року.

Головуючий суддя І.О.Притуляк