ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2343/18Головуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/817/72/20 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 608/2343/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Квятковською Л.Й. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу УСИК Галина Ярославівна про визнання права власності на частину спадкового нерухомого майна, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення факту та усунення від права на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. про визнання права власності на частину спадкового нерухомого майна.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба (мати її батька) ОСОБА_8 , після смерті якої залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) розміром 1.8 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району за рахунок земель колишнього КСП ім.Грушевського.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є її діти - ОСОБА_9 (батько позивачки), ОСОБА_6 , ОСОБА_10 . На сьогодні в живих залишилась ОСОБА_6 , яка проживає в м.Львів і спадщину після смерті матері не прийняла. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_10 є її донька ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_9 . Вона, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину, яка відкрилася після його смерті. Після смерті батька вона звернулась до приватного нотаріуса щодо оформлення спадщини за законом на право на вказану земельну частку (пай), що належав ОСОБА_8 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_9 , але не оформив своїх спадкових прав.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) відмовлено у зв`язку із неможливістю надати нотаріусу документи на право на земельну частку (пай) та рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання.

Враховуючи наведене, позивачка просила визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної частки (паю), яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області у розмірі 1.80 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім.Грушевського, що залишилось в порядку спадкування за законом.

Окрім цього, у березні 2019 року ОСОБА_7 звернулась в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту та усунення від права спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених зустрічних вимог ОСОБА_7 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_8 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 та проживала в будинку разом із дітьми - ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . У ОСОБА_11 були діти - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вона є донькою ОСОБА_10 . Після смерті ОСОБА_8 спадщину ніхто не прийняв, оскільки ОСОБА_11 нікому не давав можливості оформити право власності на земельну ділянку згідно сертифікату на земельну частку розміром 1.80 га серії ТР № 0092155 від 16 січня 1997 року №9, виданий на ім`я померлої. Приблизно в 1990 році ОСОБА_8 перейшла проживати до неї та її матері ОСОБА_10 за адресою: с.Свидова, Чортківського району Тернопільської області. З часу переїзду ОСОБА_8 в будинок ОСОБА_10 остання повністю здійснювала нагляд та забезпечувала всім необхідним свою матір та по мірі можливості їй допомагала. Через сімейний конфлікт, який виник між ОСОБА_8 та її сином ОСОБА_11 , останній протягом двох років перед смертю матері зовсім з нею не спілкувався та нічим не допомагав. Відповідно до цього, ОСОБА_1 , яка є внучкою ОСОБА_8 , не спілкувалася та не допомагала бабусі.

Враховуючи наведене, просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та визнати ОСОБА_1 такою, що не проживала постійно разом із спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини за адресою: с.Свидова, Чортківського району Тернопільської області та усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням у частині позовних вимог первісного позову, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що будь-яких доказів фактичного вступу в управління, розпорядження і використання спадкового майна - спірної земельної частки (паю), підтримання її в належному стані, сплати податків, інших платежів, здійснення за рахунок спадкового майна витрат, погашення боргів спадкодавця ОСОБА_7 в суд першої інстанції не надала.

Зазначає, що станом на 05 жовтня 2000 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не набула повної цивільної дієздатності, а тому не могла вступити в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_8 .

Крім того, згідно витягу зі спадкового реєстру №54033067 станом на 12 листопада 2018 спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_8 не заведено, інформації про заповіти від імені спадкодавця немає.

Звертає увагу на те, що після смерті ОСОБА_8 ніхто із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після її смерті, крім ОСОБА_1 , до нотаріуса не звертався.

Враховуючи наведене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким визнати за нею право власності на 1/3 частки земельної частки (паю). В решті рішення суду залишити без змін.

28 січня 2020 року представник ОСОБА_7 - адвокат Іжук Б.В. з пропуском встановленого строку подав відзив на апеляційну скаргу. Разом з тим, у відзиві на апеляційну скаргу представник просить поновити строк для подання відзиву у зв`язку із його хворобою, проте належних доказів на підтвердження вказаних обставин апеляційному суду не надав.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (трек-номер 809) вбачається, що ОСОБА_14 отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження 13 грудня 2019 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що представник ОСОБА_7 - адвокат Іжук Б.В. подав відзив на апеляційну скаргу з пропуском строку, а тому вказаний відзив до уваги не приймає.

В судовому засіданні апелянт та її представник адвокат Суп М.Б. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Апеляційна скарга подана лише в частині позовних вимог первісного позову щодо визнання права власності на частину спадкового нерухомого майна, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Чортків Тернопільської області народилася позивачка ОСОБА_15 та її батьками були ОСОБА_11 і ОСОБА_16 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_15 одружилась з ОСОБА_17 , після чого змінила прізвище на ОСОБА_18 , про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 09 листопада 2017 року, виданим Свидівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області (а.с.4).

12 червня 2018 року приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Усик Г.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дочка ОСОБА_1 Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0337, площею 1.6571 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Свидівської сільської ради, Чортківського району, Тернопільської області, що належала померлому ОСОБА_9 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №047095, виданого 22 червня 2004 року Чортківською районною державною адміністрацією Тернопільської області (а.с.8).

05 вересня 2018 року приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Усик Г.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дочка ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з Ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідачка, а за зустрічною позовною заявою позивачка, ОСОБА_19 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Свидова Чортківського району Тернопільської області, та її батьками були ОСОБА_20 і ОСОБА_10 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Свидівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області (а.с.50). Після укладення шлюбу вона змінила дошлюбне прізвище з « ОСОБА_21 » на « ОСОБА_22 ».

З свідоцтва про одруження ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а також свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_20 та ОСОБА_25 вбачається, що дошлюбне прізвище матері ОСОБА_26 Салабун (а.с.48-49).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мати відповідачки-позивачки ОСОБА_7 ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 22 січня 2014 року, виданим Свидівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області (а.с.51).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 07 листопада 2018 року № НОМЕР_5 (а.с.47).

12 вересня 2018 року Свидівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області видано довідку №510 про те, що в с.Свидова Чортківського району Тернопільської області з червня 1992 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала і була зареєстрована громадянка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Разом з нею проживали і були зареєстровані: донька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онучка - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.53).

Згідно довідки, виданої Свидівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області 05 листопада 2018 року №729 ОСОБА_8 з березня 1945 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала одна і була зареєстрована в с.Свидова Чортківського району Тернопільської області (а.с.12).

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_27 пояснив, що є сільським головою с.Свидова Чортківського району Тернопільської області та вказав на дійсність відомостей довідки №510 від 12 вересня 2018 року, які підтверджені показаннями свідків.

Після смерті ОСОБА_8 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) в розмірі 1.8 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району за рахунок земель колишнього КСП ім.Грушевського, що належав ОСОБА_8 . Згідно інформації відділу у Чортківському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №307/115-18 від 07 листопада 2018 року, ОСОБА_8 видавався сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ТР №0092155, що розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району за рахунок земель с/г підприємства ім.Грушевського (а.с.52).

12 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Усик Г.Я. щодо оформлення спадкової справи за законом на право на земельну частку (пай), яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району за рахунок земель ААГ ім.Грушевського, що належав ОСОБА_8 , спадкоємцем якої був її син, тобто батько ОСОБА_1 , але не оформив своїх спадкових прав. Проте, нотаріусом роз`яснено право звернутись до суду для вирішення даного питання (а.с.10).

У даній справі, яка розглядається апеляційним судом правовідносини регулюються правовими нормами Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), так як до правовідносин, що виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно ст.548 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В силу вимог ст.549 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.551 Цивільного кодексу України від 1963 року, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця з управління, розпорядження і використання майна, підтримання його в належному стані, сплати податків, страхових внесків, інших платежів, здійснення за рахунок спадкового майна витрат, погашення боргів спадкодавця та ін. Причому цей перелік не є вичерпним. Фактичний вступ в управління спадковим майном можливий шляхом проживанням в тому ж приміщенні та користування тими ж предметами, що раніше належали спадкодавцеві.

Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, допускається фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01 січня 2004 року, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину.

У матеріалах справи відсутні належні докази фактичного вступу ОСОБА_11 (батьком позивача) в управління, розпорядження і використання спадкового майна - спірної земельної частки (паю) підтримання її в належному стані, сплати податків, інших платежів, здійснення за рахунок спадкового майна витрат, погашення боргів спадкодавця.

Крім того, відсутні докази, що ОСОБА_11 (батько позивача) після смерті своє матері ОСОБА_8 звертався до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини.

В апеляційний скарзі апелянт звертає увагу на факт не прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 ніким із числа спадкоємців.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтовоного висновку про те, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини ОСОБА_11 (батьком позивачки) після смерті своєї матері ОСОБА_8 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України (від 2004 року) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Аналогічний висновок висвітлений у постановах КЦС у складі Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 343/1048/17; від 01 серпня 2019 року у справі № 703/333/17; від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц; від 26 вересня 2019 року у справі № 727/2817/17.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_11 (батько позивача) за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на земельну частку (паю) в розмірі 1.8 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району за рахунок земель колишнього КСП ім.Грушевського, що належала ОСОБА_8 , тому вона не є об`єктом спадкування і не увійшли до спадкової маси після смерті ОСОБА_11 (батька позивача), а отже, визнання на неї права власності за позивачем суперечить приписам законодавства.

Крім цього, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що нею набуто право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкової трансмісії, оскільки спадкування в порядку спадкової трансмісії може мати місце лише тоді, коли спадкоємець помер до закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини, не встигнувши її прийняти.

Однак, в даній справі встановлено, що батько позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_9 помер через 16 років та 1 місяць після смерті своєї матері, якій належало право на спірну земельну ділянку.

Посилання апелянта на те, що станом на 05 жовтня 2000 року відповідачка-позивачка ОСОБА_7 була неповнолітньою та не набула повної цивільної дієздатносності не має жодного відношення до предмету доказування за первісним позовом, рішення про відмову в задоволенні якого переглядається апеляційним судом.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволені позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 17 лютого 2020 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи