Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2358/18 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 82 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/2358/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Просила визнати недійсним договір кредиту №286/25-464, укладений 13 липня 2007 року між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»; визнати недійсним договір іпотеки, укладений 13 липня 2007 року між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», предметом якого стала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 13 липня 2007 року уклала із АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» договір кредиту №286/25-464 під 12,7% річних за користування кредитом на строк з 13 липня 2007 року по 12 липня 2032 року. В забезпечення виконання договору кредиту того ж дня сторони уклали договір іпотеки, предметом якого стала квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Виходячи із вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» згаданий договір є споживчим кредитом, однак наполягає, що такий суперечить нормам чинного законодавства, а умови його є несправедливими. За змістом договору відсоткова ставка за кредитом може бути змінена в будь-який час та за будь-яких умов, що не відповідає принципам добросовісності та справедливості. Умовами договору передбачена сплата комісії за видачу готівки, але така умова не відповідає положенням ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що реальна відсоткова ставка за кредитом є завищеною та не відображена в детальному розрахунку сукупної вартості кредиту, а сам детальний розпис сукупної вартості кредиту наданий їй не в день укладення договору, а значно пізніше.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2020 року до участі в справі як правонаступника відповідача залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (а.с.50 т.2).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Наполягає, що умови спірного кредитного договору є несправедливими. Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Вважає, що рішення суду є невмотивованим, оскільки суд лише зазначив доводи позивача, натомість оцінки їм не надав. Висновком експерта встановлено, що реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору не визначені, а реальна процентна ставка є вищою від визначеної договором. Вважає, що висновок суду про те, що підрахунок сукупної вартості кредиту не становить для позивача складності, суперечить рішенню Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011, відповідно до якого держава має підтримувати баланс між публічними інтересами ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання прибутку і правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. В позові відмовлено з підстав його необґрунтованості. Правила про позовну давність суд не мав досліджувати та надавати відповідну оцінку.

АТ «Альфа-Банк» подало відзив на апеляційну скаргу. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Наполягає на тому, що ОСОБА_1 чітко орієнтує, що у неї за договір, який розмір зобов`язань і які суми та в якому порядку слід платити, що підтверджується численними додатковими угодами до спірного договору, які стосуються врегулювання простроченої заборгованості, та в яких банк йшов на зустріч позичальнику. Процентна ставка змінювалася за згодою сторін та усі його умови відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 13 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №286/25-464 відповідно до якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 27 000 доларів США зі сплатою 12,7% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 12 липня 2032 року (а.с.8-13 т.1).

Цього ж дня між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_2 (а.с.17-21 т. 1).

Відповідно до пункту 2.6 кредитного договору встановлено, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття рішення компетентними органами України рішень, що впливають на стан кредитного ринку України, кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначену в пункту 1.1 кредитного договору.

Про намір змінити розмір процентів кредитор зобов`язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. У разі, якщо позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів, він зобов`язаний протягом строку, зазначеного в п.2.6.1. цього Договору, підписати надану кредитором додаткову угоду про внесення змін до цього договору та повернути її кредиту (п.п.2.6.1., 2.6.2. кредитного договору, а.с.11 т.1).

20 жовтня 2008 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту 286/25-464 від 13 липня 2007 року. За умовами вказаної угоди сторони погодили, що у зв`язку із зміною умов кредитування за договором кредиту з 20 жовтня 2008 року процентну ставку за кредитом встановлено на рівні 14% річних. Інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують за ними свої зобов`язання (а.с.115 т.1).

У зв`язку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування в ІБС «FlexCube», сторони дійшли згоди договір кредиту викласти у новій редакції, а тому 18 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено договори про внесення змін №2, №3, №4 до договору кредиту 286/25-464 від 13 липня 2007 року (а.с.116-121,129-130 т.1). Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку №4, що є його невід`ємною частиною (абзац другий п.1.1 договору про внесення змін №2). Зокрема, у даному додатку зазначено, що з дати підписання цього договору про внесення змін, процентну ставку за користування кредитом встановити в розмірі 10% річних протягом двадцятимісячного строку. Після спливу цього строку, починаючи з «18» листопада 2015 року процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 14% річних (а.с.130 т.1).

Цього ж дня, 18 листопада 2014 року, між вищевказаними сторонами укладено додаток №1 до договору про внесення змін №4 до договору кредиту 286/25-464 від 13 липня 2007 року, яким затверджено графік погашення кредитної заборгованості за 2014-2015 роки (а.с.131 т.1).

16 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін №5 до договору кредиту 286/25-464 від 13 липня 2007 року. Умовами даного договору обумовлено, що сплата строкових (поточних) процентів за користування кредитом, які нараховуються з дати укладення цього договору про внесення змін, здійснюється в загальному порядку, передбаченому договором кредиту. Якщо позичальник, починаючи з дати укладення цього договору про внесення змін, до 31 грудня 2015 року здійснить одноразовий платіж в сумі 500 доларів США на підставі заяви на сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням, форма якої зазначена в додатку №1 до цього договору про внесення змін, то позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу, При цьому, сума внесеного платежу направляється на погашення заборгованості за договором кредиту згідно черговості, передбаченої цим договором про внесення змін (п.3.2. договору про внесення змін №5). Якщо позичальник надасть заяву та/або здійснить платежі, зазначені в п.3.2. цього договору про внесення змін після вищевказаного строку або в сумі, меншій, ніж та, що зазначена у заяві, то такі кошти будуть направлені на погашення заборгованості за договором кредиту в черговості, передбаченій цим договором про внесення змін без права на анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту. Із змісту даного договору вбачається, що станом на дату його укладення заборгованість за кредитним договором складала: 18 811,42 доларів США, по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом в сумі 1 840,92 доларів США (а.с.132-134 т.1).

Умовами кредитного договору передбачена сплата в день укладення правочину комісії за оформлення кредитної справи, відкриття позичкового рахунку та видачу готівки в розмірі 0,99% від суми кредиту; комісію за огляд та оцінку майна в сумі 50 грн. та комісію за видачу готівки з позичкового рахунку клієнта в розмірі 0,3% від суми кредиту (п.п.3.3.14 договору кредиту). Протягом першого та другого років користування кредитом у разі дострокового погашення кредиту (частини кредиту) в день такого погашення сплачувати на користь кредитора комісію у відповідних розмірах, встановлених в п.п. 3.4.1 цього договору (п.3.3.15 договору кредиту).

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, обліку заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою, встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів». Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб: споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установлю) споживачеві на придбання продукції.

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Зміни до кредитного договору стосувалися врегулювання простроченої заборгованості. Позивач усвідомлювала, який договір вона укладає, а також те, що їй належить кредит повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами, що зайвий раз доводиться численними додатковими угодами до кредитного договору.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовує висновків суду першої інстанції. При цьому апеляційний суд ураховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно мітити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії).

Разом із тим, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ст.376 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду виключає із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки погоджується із тим, що вимоги не підлягають до задоволення по суті. У решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2020 року змінити, виключивши із мотивувальної частини посилання на пропуск позивачем строку позовної давності.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 12 листопада 2020 року.