Провадження № 2/524/65/20
12 лютого 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого - судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Шило В.С., представника позивача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-
Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що в період шлюбу ним та відповідачем за спільні кошти придбано автомобіль Ford Mondeo 2002 р.в., номерний знак НОМЕР_1 . Відповідачем без його згоди було відчужено транспортний засіб, отримані від продажу кошти відповідач витратила на власні потреби.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив не надіслала.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що з 31.10.2015 сторони перебували у шлюбі.
03.12.2016 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на автомобіль Ford Mondeo 2002 р.в., номерний знак НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного в територіальному сервісному центрі 5342 РСЦ МВС України в Полтавській області.
29.12.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області.
Згідно висновку експерта №156 від 12.09.2019 ринкова вартість автомобіля Ford Mondeo, 2002 р.в., кузов седан, об`єм двигуна 1798 см3, яка визначена без його огляду, складає 119703,67 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
В ч.1 ст.63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст..ст.68,69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.
В ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України вказано, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23,30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
ОЦІНКА СУДУ
Суд відзначає, що відповідачем не було спростовано доводи позивача про те, транспортний засіб було придбано за спільні кошти та в період шлюбу з позивачем.
Суд наголошує, що наявні в справі докази підтверджують те, що автомобіль, який було придбано до розірвання шлюбу між сторонами, є цінним майном та неподільною річчю і відчужено відповідачем без згоди другого співвласника.
За таких обставин, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення Ѕ частині вартості транспортного засобу обґрунтованими.
Суд погоджується із доводами представника позивача про те, що відповідно положень постанови Пленума ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при поділі майна подружжя враховується його ринкова вартість. Разом із тим, суд відзначає, що в даному випадку позивачем заявлено вимогу про стягнення Ѕ частини вартості майна, а не поділ спільно набутого майна подружжя. Крім того, суд враховує те, що визначення експертом вартості транспортного засобу проведено без його огляду.
Відтак, позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат із залученням експерта в сумі 520,45 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог(74.35 %)
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 280-284, ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.02.2020

Суддя Д.Д.Андрієць