Дата документу 22.12.2020
Справа № 937/9426/20
Провадження № 6/937/333/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Фурсової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заявуОСОБА_1 , заінтересована особа: Мелітопольський міськрайонний відділ державної Виконавчої служби Головного Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про скасування тимчасової заборони у виїзді за кордон,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мелітопольський міськрайонний відділ державної Виконавчої служби Головного Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо скасування обмеження виїзду за кордон особи, яка має невиконані зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням. Заява обґрунтована тим, що на даний час у Мелітопольському міськрайонному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавче провадження завершене. У зв`язку з чим просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 накладене ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області віл 01.09.2011 року по справі №6-106 від 2011 року.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі».

У рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 , знаючи про перебування в провадженні суду зазначеної заяви, крім того саме вона звернулася до суду з заявою в порядку ст. 441 ЦПК України, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності від заявника ОСОБА_1 до суду не надходило, отже заявник не скористалася своїми правами та обов`язками учасника справи, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути заяву без участі заявника ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної Виконавчої служби Головного Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, про що свідчить звіт про доставку електронної пошти.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом заяви за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву та додані документи, суд дійшов висновку, що заяву слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Мелітопольському міськрайонному ВДВС перебувало виконавче провадження №252/21 по виконанню виконавчого листа №2-4813 від 19.10.2010, виданого Мелітопольським міськрайонним судом про стягнення з боржниці на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 383,16 грн. та виконавчого листа №2-4813 від 19.10.2010, виданого Мелітопольським міськрайонним судом про стягнення з боржниці на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 23 616,09 грн..

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області віл 01.09.2011 року по справі №6-106 від 2011 року, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу шляхом заборони перетину кордону України до виконання зобов`язань, покладених на неї за судовим рішенням.

26.12.2011 державним виконавцем вищезазначені виконавчі провадження завершено, виконавчі листи повернуто стягувачу відповідно п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 Розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3. 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону (закінчення виконавчого провадження).

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Так, на теперішній час ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області віл 01.09.2011 року по справі №6-106 від 2011 року є чинною та в судовому порядку не скасована.

Судом встановлено, що заявником ОСОБА_1 не надано належних доказів щодо виконання ВП №252/21 по виконанню виконавчого листа №2-4813 від 19.10.2010, виданого Мелітопольським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 383,16 грн. та виконавчого листа №2-4813 від 19.10.2010, виданого Мелітопольським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 23 616,09 грн.

Крім того, Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) також не надано суду матеріалів виконавчого провадження № 252/21.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, у випадку, якщо обставини, які стали підставами для обмеження боржника у праві виїзду за межі України перестануть існувати, то боржник має право звернутися до суду із вмотивованою заявою про їх скасування, в порядку, визначеному ЦПК України.

У відповідності до п.5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положення ст. 441 ЦПК України передбачають, що така ознака, як ухилення боржника від виконання рішення є обов`язковою для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, заявником ОСОБА_1 жодних належних доказів на підтвердження своїх вимог суду надано не було.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Таким чином, заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони у виїзді за кордон, слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони у виїзді за кордон залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням пп. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2020 року.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ