Справа №766/5117/19 н/п 2/766/1402/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Білої А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Присяжного В.А. ,

представника відповідача Смєльської В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у спільній частковій власності на домоволодіння, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності на частину домоволодіння та поновлення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, -

встановив:

15.03.2019р. позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у спільній частковій власності на домоволодіння, в якому зазначала, що з 01.07.2011р. вона зареєстрована і постійно проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 частин якого належало їй на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона, яким ця частка була виділена їй в натурі. Інші 45/100 частин домоволодіння належать ОСОБА_5 . Нещодавно позивач дізналась, що належна їй частка домоволодіння перейшла у власність її зятю ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 12.01.2017р., який 07.03.2017р. був розірваний та був укладений новий договір купівлі-продажу, згідно якого право власності на належну їй частку набула її онука ОСОБА_7 . Однак жодних правочинів щодо відчуження цієї частки вона не укладала, грошей не отримувала. В січні 2017р. вона підписала довіреність на ім`я своєї доньки ОСОБА_8 щодо заміни банківської карти на отримання пенсії, але через хворобу та погане самопочуття цей документ не читала, вголос їй текст документа їй ніхто не оголошував, тому вона вважає, що підписала документ іншого змісту, що її було введено в оману щодо дійсних обставин правочину і її волевиявлення щодо відчуження належної їй частки домоволодіння не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. У зв`язку з цим позивач просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 55/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого 07.03.2017р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. за реєстровим №493.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.03.2019р. відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2020р. було відмовлено в задоволенні заяви адвоката Присяжного В.А., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у спільній частковій власності на домоволодіння.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 12.05.2020р. задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діяв Присяжний В.А. , ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2020р. скасована, заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 - задоволена.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.06.2020р. клопотання позивача та її представника про витребування доказів задоволене частково, клопотання представника відповідача про зміну прізвища відповідача з ОСОБА_7 на ОСОБА_9 в зв`язку з реєстрацією шлюбу - задоволене.

11.06.2020р. від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, що договір купівлі-продажу був укладений та нотаріально посвідчений 07.03.2017р. між нею, як покупцем, та ОСОБА_1 , від імені якої за нотаріально посвідченою довіреністю від 12.01.2017р. діяла ОСОБА_8 , як продавцем, відповідає вимогам цивільного законодавства. Довіреність, оформлена відповідно до ч.1 ст. 245 ЦК України, була чинною на час укладення угоди, представник діяв в межах наданих повноважень, довіреність не була скасована і не визнана недійсною. Крім того, зазначає відповідач, за час 2017-2019р.р. нею на земельній ділянці був побудований новий житловий будинок літ. «А». Позивач весь час проживала в житловому будинку літ. «Б», який знаходиться на цій же земельній ділянці і спостерігала за новим будівництвом, а коли будівництво було фактично завершене звернулась в суд з позовом.

27.07.2020р. представник позивача ОСОБА_1 адвокат Присяжний В.А. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд визнати недійсною довіреність ОСОБА_1 від 12.01.2020р., посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г., визнати недійсним договір купівлі-продажу 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 , від імені якої за нотаріально посвідченою довіреністю від 12.01.2017р. діяла ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 , посвідчений 07.03.2017р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г., зареєстрований в реєстрі під №493, скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності на 55/100 частин домоволодіння на ОСОБА_10 , поновити запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно в розділі «Відомості про права власності», який відповідає рішенню про державну реєстрацію від 14.05.2009р. на за 55/100 частин домоволодіння за ОСОБА_1

17.09.2020р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу частки у спільній частковій власності на домоволодіння, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності на 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , здійсненого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34177606 від 07.03.2017р., державний реєстратор: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Дергільова О.Г., форма власності - приватна, власник: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , поновити запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно в розділі «Відомості про права власності», який відповідає рішенню про державну реєстрацію від 14.05.2009р. на за 55/100 частин домоволодіння за власником ОСОБА_1 , підстава виникнення: рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008р. по справі №2-2860/08.

В обґрунтування збільшення позовних вимог позивач зазначила, що в січні 2017р у неї виникла необхідність заміни банківської картки на отримання пенсії, дія якої закінчувалась 28.02.2017р., що підтверджується банківською довідкою від 27.07.2020р. Через хворобу (респіраторно-вірусна інфекція) вона не змогла зробити це самостійно, і для посвідчення такої довіреності її донька ОСОБА_8 викликала нотаріуса до неї додому, де вона і підписала, як гадала, саме довіреність такого змісту. Факт хвороби підтверджується довідкою КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені О.С. Лучанського» від 18.02.2019р. та відміткою нотаріуса у спірній довіреності. Через похилий вік, погане самопочуття, хворобу, погрози зі сторони доньки та зятя, вона не читаючи підписала довіреність, вголос їй текст документа ніхто не зачитував, і вона навіть не думала, що донька може її обманути. У неї не було наміру відчужувати своє майно, яке вона бажала заповісти своєму синові ОСОБА_11 06.03.2017р. вона звернулась з заявою щодо протиправних дій доньки та зятя до Херсонської міської прокуратури, що підтверджується матеріалами перевірки та висновком №3339 від 27.03.2017р. Незважаючи на це, наступного дня всупереч її дійсної волі ОСОБА_8 уклала договір купівлі-продажу 55/100 частин належного їй домоволодіння. Довіреність вона скасувати не могла, оскільки не знала особу нотаріуса, що посвідчував довіреність. Крім того, на думку позивача, даний правочин не був спрямований на настання реальних правових наслідків, так як коштів від продажу вона не отримала, продовжує проживати в належній їй частині домоволодіння та нести витрати щодо її утримання і на її ім`я відкриті рахунки зі сплати комунальних послуг, тому угоди мають бути визнані недійсними на підставі ст.ст.203, 215, 216, 230 ч.1 ЦК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Присяжний В.А. заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Смельська В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши осіб, що брали участь у справі, допитавши свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , дослідивши письмові докази та перевіривши зазначені сторонами обставини, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008р. по справі №2-2860/08 ОСОБА_1 належало 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , які складались з: приміщень в житловому будинку літ. «А» за №1-1 (коридор) площею 2,7кв.м., №1-2 (житлове) площею 6,1кв.м., №1-3 (житлове) площею 16,6кв.м., №2-4 (житлове) площею 7,8кв.м., прибудов літ. «а-1», «а», в тому числі приміщення №ІІ площею 3,9кв.м., №ІІІ площею 5,5кв.м., №ІV площею 2,5кв.м., загальною площею 45,1кв.м.; гаража літ. «Г», кухні літ. «Д», туалету літ. «Ж», огорожі №4; воріт №2; водогону №1. Право власності ОСОБА_1 на 55/100 частин домоволодіння зареєстроване в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 14.05.2009р. за реєстраційним номером: 17013625.

Інші 45/100 частин домоволодіння належать ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 16.10.2009р.

Крім того, судом встановлено, що на час укладення спірної угоди, домоволодіння в цілому складалось з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 94,0кв.м., житловою 52,7кв.м.; сараїв літ. «В», «З», «И», гаража літ. «Г», кухні літ. «Д», входу до п/д літ. «Е», душу літ. «К», туалету літ. «Ж», водогону №1, зливної ями №5, огорожі та воріт.

Згідно довіреності від 12.01.2017р., посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. та зареєстрованої в реєстрі за №62, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_8 продати належні їй 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , для чого представник має право представляти її інтереси у будь-яких підприємствах, установах та організаціях, замовляти та одержувати документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу, укладати договір купівлі-продажу 55/100 часток, на власний розсуд визначати ціну, строки та інші умови, одержувати гроші за договором купівлі-продажу. Довіреність підписана ОСОБА_1 та посвідчена нотаріусом поза межами його робочого місця за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з хворобою довірителя.

Судом встановлено, що 12.01.2017р. чоловік позивача ОСОБА_18 надав згоду своїй дружині ОСОБА_1 на укладення договору купівлі-продажу та відчуження 55/100 частин у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_2 , визначаючи умови договору на власний розсуд. У зв`язку з тим, що хвороба заважала ОСОБА_18 власноручно підписати заяву, за його дорученням у його присутності та присутності нотаріуса заяву була підписана визначеною ним особою - ОСОБА_6 , справжність підпису якого засвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г., заява зареєстрована в реєстрі за №63. У зв`язку з хворобою заявника, справжність підпису засвідчена поза межами його робочого місця за адресою: АДРЕСА_2 .

12.012017р. співвласниця домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_5 надала заяву, в якій зазначила, що ОСОБА_1 повідомила її про свій намір продати належні їй 55/100 часток у праві власності на домоволодіння, але вона відмовляється від права переважної купівлі.

Справжність підпису ОСОБА_5 засвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г., заява зареєстрована в реєстрі за №64.

Згідно деталізованої інформації про право власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.01.2019р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. на підставі договору купівлі-продажу від 12.01.2017р. була здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_6 на 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 .

07.03.2017р. право власності ОСОБА_6 припинено на підставі договору про розірвання договору купівлі-продажу від 12.01.2017р.

07.03.2017р. між ОСОБА_1 , як продавцем, від імені якої діяла ОСОБА_8 на підставі довіреності від 12.01.2017р., та ОСОБА_7 , як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. та зареєстрований в реєстрі за №493.

Згідно п. 2.1 договору купівлі-продажу 55/100 частин домоволодіння вчинено за 50407грн., які покупець сплатив продавцю до підписання цього договору, про що свідчать підписи на цьому договорі.

Відповідно до п.2.3 договору вартість 55/100 частин домоволодіння станом 12.01.2017р. становить 50407грн. 50коп. згідно звіту про оцінку майна, проведеного ТОВ «АРДЖІ САТЕЛЛІТ» (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №2835 від 25.12.2004р.).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Дергільова О.Г., як державний реєстратор, здійснила державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на 55/100 частин домоволодіння, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.03.2017р., індексний номер:19350264.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.01.2019р. земельна ділянка площею 0,0601га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на підставі рішення Херсонської міської ради, серія та номер: 1457, від 05.06.2018р.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності, індексний номер витягу:206432757, від 09.04.2020р., підставами виникнення права власності ОСОБА_9 на 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 є договір купівлі-продажу від 07.03.2017р. та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХС28, видана 02.04.2020р. Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради, технічний паспорт від 20.03.2020р. В зв`язку з чим внесені зміни у складові частини об`єкта нерухомого майна, яке складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 176,1кв.м., житловою 70,8кв.м.; житлового будинку літ. «Н» загальною площею 110кв.м., житловою 57,8кв.м.; житлового будинку літ. «Б», сараїв літ. «З», «И», гаражу літ. «Л», туалету літ. «М», огорожі №2-3, вимощення №І, ІІ.

Згідно довідки КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені О.С. Лучанського» від 18.02.2019р. №01-09/204 ОСОБА_1 зверталась за медичною допомогою на прийом до лікаря-терапевта поліклініки №2 з 16.01.2017р. з діагнозом: гостра респіраторна вірусна інфекція; гострий трахеобронхіт.

Відповідно до довідки Дніпровського відділення Одеської обласної Дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27.07.2020р. ОСОБА_1 16.02.2017р. була видана нова картка у зв`язку з втратою картки, строк дії якої закінчувався 28.02.2017р.

Згідно листа Херсонського відділу поліції Дніпровського відділення поліції від 27.03.2017р. за №817/36-1 та висновку по результатам розгляду матеріалів, зареєстрованих 17.03.2017р. до журналу ЄО за №4377, обставини, на які посилалась заявник ОСОБА_1 щодо протиправних дій доньки та її чоловіка, встановити не надалось можливим.

Згідно з довідкою (Форма 16, 17) ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 01.07.2011р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення в якості свідка і пояснила, що в січні 2017р. у неї з чоловіком виникла необхідність заміни банківських карток на отримання пенсії. У зв`язку з хворобою всіх членів сім`ї донька ОСОБА_8 привезла до неї додому нотаріуса, який прикривши рукою текст документа, вказав де треба підписати, вона підписала не читаючи документ, оскільки зять з донькою погрожували ув`язнити її сина ОСОБА_11 . Вона вважала, що підписала довіреність на отримання банківських карток, але після смерті чоловіка ОСОБА_18 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зять ОСОБА_6 заявив, що вона вже не є власницею будинку, який тепер належить доньці ОСОБА_8 . Довіреність не скасувала, оскільки не знала особу нотаріуса, зверталась до іншого нотаріуса з цього приводу, але їй було рекомендовано звернутись до суду, через брак грошей вона звернулась до суду тільки у 2019р. Зять у 2017р. розпочав будівництво на місці її будинку, вона не дозволяла будувати, він розібрав її будинок, який вона у 2011р. розпочала ремонтувати, замінила дах, укріпила фундамент, при будівництві зять використовував стіни її будинку. Зі скаргами на виконання будівельних робіт вона не зверталась. З 2011р. вона проживає в будинку літ. «Б», який знаходиться на цій же земельній ділянці. Вона не мала наміру продавати будинок, грошей за проданий будинок вона не отримала. При підписанні довіреності ОСОБА_4 присутньою не була.

Допитані в судовому засіданні свідки, запрошені за клопотанням позивача, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 надали пояснення, що з позивачкою знайомі з осені 2017р., вона їм розповідала, що не мала наміру продавати свій будинок, а донька скористалась її хворобою, обманула її щодо повноважень, визначених у довіреності, підписуючи яку вона мала на увазі отримання банківських карток.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що знайома з позивачем з 1998р., знає з її слів, що вона підписала документ, який їй не дали прочитати, нотаріус закрила текст рукою, продавати будинок вона не мала наміру, будинок був придатний для проживання, ОСОБА_1 з 2015р. робила ремонт у будинку,а проживала в іншому будинку, зять зруйнував будинок і при будівництві використав зовнішні стіни старого будинку, побудований будинок має ті ж розміри.

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є зятем позивача, що укладення договору купівлі-продажу відбулось з ініціативи ОСОБА_1 , будинок руйнувався, був неприродний для проживання, з цього приводу виникали конфлікти зі співвласницею ОСОБА_5 , оскільки технічний стан цієї частини будинку негативно впливав на технічний стан належної їй частини будинку. Нотаріус був викликаний за адресою проживання позивача у зв`язку з хворобою тестя ОСОБА_18 , який після перенесеного інсульту погано пересувався, враховуючи погодні умови та простудне захворювання тещі, було прийняте рішення оформити довіреність і заяву на дому. Нотаріус спілкувалась з подружжям ОСОБА_19 , роз`яснила наслідки оформлення довіреності на продажу її нерухомості і заяви, вони погодились. Спочатку договір був укладений на його ім`я, але за вимогою ОСОБА_1 договір був розірваний та укладений на онуку позивача ОСОБА_7 . Дружина ОСОБА_8 розрахувалась з ОСОБА_1 У 2017р. розпочали підготовчі роботи, розбирали старий будинок, в якості робітника на розборі старого будинку працював і отримував заробітну плату син позивача ОСОБА_11 . Всі будівельні роботи проводились в присутності ОСОБА_1 , яка продовжувала проживати в будинку літ. «Б», який мав статус самочинно побудованого. При укладенні договору купівлі-продажу між ними існувала домовленість, що в побудованому будинку буде проживати їх сім`я, а ОСОБА_1 залишиться проживати в будинку літ. «Б» і їх родини будуть поруч, оскільки син позивача мав наркозалежність. На 2019р. будинок був фактично побудований, це нове будівництво, зі старого будинку була використана сміжна зі співвласницею стіна. Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 підтвердили намір ОСОБА_1 продати свою частину будинку, знають з її слів, що вона вже не є власницею, що частина будинку, яка куплена ОСОБА_7 була непридатна для проживання і була знесена за виключенням стіни із співвласницею та було виконане нове будівництво значно більшого розміру, спорів з приводу будівництва не було.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення з позовом до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Підставою позову про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними позивачем зазначено вчинення правочинів під впливом обману (с.230 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, частиною 3 передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ст.230 ЦК України («Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману») якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.20 Постанови №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

Отже, за діючим цивільним законодавством правочин може бути визнаний судом вчиненим під впливом обману у випадку навмисного, цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел, особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї.

Вимоги про визнання правочину недійсним із зазначених підстав можуть бути задоволені лише у випадку, якщо доведений факт обману.

Всупереч зазначеним вище нормам права позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту її обману зі сторони відповідача ОСОБА_4 .

Зазначені позивачем обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме тяжка хвороба, необхідність заміни банківських карток на отримання пенсії, погрози з боку доньки та зятя, перешкоди, вчинені нотаріусом під час ознайомлення з текстом довіреності, неможливість скасування довіреності у зв`язку з необізнаністю щодо особи нотаріуса, спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, та не мають жодного відношення до відповідача ОСОБА_4 .

Так, довідка з медичного закладу КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені О.С. Лучанського» від 18.02.2019р. свідчить, що позивач звернулась за медичною допомогою тільки 16.01.2017р., довідка Дніпровського відділення Одеської обласної Дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27.07.2020р. свідчить про те, що 16.02.2017р. позивачу особисто була видана нова банківська картка взамін втраченої, строк дії якої закінчувався 28.02.2017р., проведеною правоохоронними органами перевіркою щодо неправомірних дій відносно позивача подружжям ОСОБА_20 встановлено, що викладені ОСОБА_1 обставини не підтвердились.

Також судом враховується, що за період 12.01.2017р.-15.03.2019р. позивач не вчинила будь-яких дій щодо скасування довіреності, оскарження дій нотаріуса щодо здійснення нею перешкод при ознайомленні з документом, який був підписаний позивачем 12.01.2017р., а також проведення незаконного знищення її нерухомого майна на виконання будівельних робіт з будівництва нового будинку.

Діючим законодавством ст.248 ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5 і зареєстрованим 22.02.2012р. за №282/20595, передбачені підстави та способи скасування довіреності особою, яка її видала.

Таким чином, у позивача були відсутні перешкоди для скасування довіреності від 12.01.2017р. та вона могла уникнути укладення угоди купівлі-продажу 07.03.2017р. представником за довіреністю.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не було доведено, що оспорювану довіреність та договір купівлі-продажу було укладено нею під впливом навмисного введення її в оману відповідачем ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що в ході судового розгляду справи не доведено обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання правочинів недійсними з підстав, передбачених ст.230 ЦК України, що свідчить про відсутність для задоволення позову та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання правочинів недійсними, суд також враховує наявність належним чином оформленої заяви чоловіка позивача ОСОБА_18 про надання згоди дружині на відчуження 55/100 частин домоволодіння, заяви співвласниці домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_1 повідомила її про продаж належної останній частки домоволодіння і вона відмовляється від переважного права купівлі вказаної частки, що свідчить про наявність у позивача наміру здійснити відчуження належної їй частки домоволодіння і про те, що її волевиявлення щодо відчуження майна відповідало її внутрішній волі.

Суд також бере до уваги, що на час звернення позивача до суду з зазначеним позовом предмет оскаржуваного договору купівлі-продажу, а саме приміщення в житловому будинку літ. «А» площею 45,1кв.м., вже був відсутнім у зв`язку зі здійсненням нового будівництва, про що позивач була обізнана.

Не підлягають задоволенню і вимоги щодо скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності на 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 , та поновлення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно в розділі «Відомості про права власності», який відповідає рішенню про державну реєстрацію від 14.05.2009р. на 55/100 частин домоволодіння за власником ОСОБА_1 , зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог про визнання правочинів недійсними.

Крім того, зазначені позовні вимоги не можуть бути задоволені з огляду на наступне.

За змістом п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16.01.2020р., статтю 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції, відповідно до якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч.2.ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав.

Вимога про поновлення запису в Реєстрі прав власності про державну реєстрацію права власності позивача в будь-якому випадку не підлягає задоволенню, оскільки Реєстр прав власності на нерухоме майно є архівною складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який діє з 01.01.2013р. і внесення будь-яких записів про поновлення або припинення права власності не передбачено діючим законодавством.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 3, 11, 14, 15, 16, 203, 215, 230 ЦК України, ст.ст. 4-13, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у спільній частковій власності на домоволодіння, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності на частину домоволодіння та поновлення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення складено 13.11.2020 року