У х в а л а

17 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 487/8309/18

провадження № 61-958 ск 20

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про відсутність обов`язку сплачувати борг, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В с т а н о в и в:

09 січня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 січня 2020 року, для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ, від 15 січня 2020 року (далі - Закон).

У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішення питання про відкриття касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід здійснювати, враховуючи вимоги ЦПК України в редакції до 08 лютого 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М. від 21 січня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 21 лютого 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання належним чином оформленої касаційної скарги та доказів оплати судового збору.

На виконання вимог указаної вище ухвали, у встановлений суддею строк, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , надіслала матеріали на усунення недоліків, зокрема, належним чином оформлену касаційну скаргу.

Таким чином, ОСОБА_1 не виконав належним чином вимоги ухвали суду від 21 січня 2020 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

Судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , вказує на те, що заявник звільнений від оплати судового збору з підстав, указаних в пункті 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»».

Відповідно пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року, в справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), зазначено, що правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року, № 3551-XII, «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 даного Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

Із матеріалів касаційної скарги вбачається, що предметом спору в даній справі є, зокрема, захист прав позивача у зв`язку із інкримінуванням йому споживання необлікованої електричної енергії, які не пов`язані з порушенням прав заявника, як учасника бойових дій, а тому він не звільнений від оплати судового збору.

Відповідно до положень частини другої статті 416 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) та частини першої статті 417 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов`язковими для застосування судами.

Отже, за подання даної касаційної скарги ОСОБА_1 має оплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт перший пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року становив 1 762,00 грн.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

У відповідності до змісту касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржується рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні трьох позовних вимог немайнового характеру (відсутність обов`язку сплачувати борг, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії).

Таким чином, за подання касаційної на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, ОСОБА_1 має надати докази оплати судового збору у відповідному розмірі, з урахуванням даних позовних вимог, в сумі 4 228,80 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини другої статті 127 ЦПК України(в редакції до 08 лютого 2020 року) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року),

У х в а л и в:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М. від 21 січня 2020 року, до 18 березня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко