ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/836/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

за участі секретаря Панькевич Т. І.,

сторін : представника ОСОБА_1 адвоката Бочана І.П.

Васильчишин І.П. та її представника адвоката Захарчука А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/25721/19 за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 липня 2020 року, ухваленого суддею Грицаком Р.М., повний текст якого виготовлено 9 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, визнання недостовірною та заборони розповсюдження інформації,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у жовтні 2019 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, визнання недостовірною та заборони розповсюдження інформації. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що вона займається цілительством за допомогою методів нетрадиційної медицини, то свого часу кожен із сім`ї відповідачки звертався до неї з своїми потребами, і вона допомагала їм всім без виключення. В жовтні 2017 року вона дізналася, що зі сторони ОСОБА_2 стосовно неї, та її дочки, подано заяву про заволодіння нерухомим майном в шахрайський спосіб. За даною заявою Тернопільським ВП ГУНП в Тернопільській області було відкрито кримінальне провадження №0003054 від 15.09.17р. Та ОСОБА_2 було подано «Позовну заяву у кримінальному провадженні» відповідно до якої вона просила суд стягнути на її користь із своєї дочки ОСОБА_3 та з неї суму, нібито спричиненого матеріального збитку у розмірі 10 500 000 грн., та суму, нібито спричиненої їй моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн. З приводу подання зі сторони відповідачки до правоохоронних органів завідомо неправдивого повідомлення про шахрайське заволодіння нею і її дочкою нерухомим майном, зі сторони ОСОБА_3 було подано відповідну заяву про кримінальне правопорушення до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області. За даною заявою ОСОБА_4 було зареєстровано кримінальне провадження №0003321 від 11.10.17р., в яке вона подала заяву про залучення її потерпілою від завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_2 про шахрайські дії з нерухомим майном. Вважає, що в ході розгляду вказаних справ та вході розгляду цивільної справи №607/15555/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними та скасування їх державної реєстрації, ОСОБА_2 розповсюдила щодо неї неправдиву інформацію.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 липня 2020 року задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, визнання недостовірною та заборони розповсюдження інформації відмовлено .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги повністю, визнати недостовірною та заборонити розповсюдження інформації. В обґрунтування посилається на те, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не висвітлив в рішенні, яку саме негативну інформацію про неї вона просила визнати недостовірною та не надав оцінку всім доказам у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просить задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник заперечили апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає .

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно із частиною четвертою статті 32 Конституції України та статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Звертаючись до суду з позовом позивачка просила суд визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до її честі та гідності наступну негативну інформацію про її особу, автором та розповсюджувачем якої є ОСОБА_2 , зафіксовану у таких документах:

В позовній заяві ОСОБА_2 від 15.11.17р у справі №607/15555/17 Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області: Сторінка 1-2 позову:

«Для подачі даного позову послужили події, які мали місце впродовж 2016-2017 років. Протягом даного терміну, моя дочка ОСОБА_4 та її подруга -особиста її ворожка та « ОСОБА_5 » ОСОБА_1 , вчиняли стосовно мене постійний психологічний вплив, переконали мене у недобросовісності намірів мого сина - ОСОБА_6 . Систематично ОСОБА_4 разом із ОСОБА_1 навіювали мені, що мій син - ОСОБА_6 здійснить перереєстрацію сімейного майна, яке на той час було зареєстроване на мене, на його нову дружину, яка народила від нього дитину. Неодноразово переконували, що мій син буде спонукати різними способами до передачі майна йому, а згодом забере майно та виселить мене з домоволодіння у АДРЕСА_1 . Вони часто повторювали та стверджували, що у ОСОБА_6 проблеми зі здоров`ям, що він помре через цукровий діабет та унаслідок чого згадуване майно вибуде з власності сім`ї і також зазначали, що я вже особа похилого віку і майно слід переписати на дочку ( Відповідач - 1), яка мала б з її слів мене в подальшому утримувати.

Результатом таких їх дій з метою «так-званого убезпечення майна сім`ї» стало укладення між мною та ОСОБА_4 (Відповідач-1) ряду фіктивних договорів дарування майна за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою та земельних ділянок і нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 на ОСОБА_4 .

Однак справжність намірів Відповідачів та план їх дій були спрямовані на сплановану схему обману щодо мене, яку я лише усвідомила у повній мірі у вересні 2017 року зрозуміла, що фактично їх переконання мене у недобросовісності намірів мого сина це була лише частина їхнього плану обману і вони від мене шляхом укладення спочатку фіктивних договорів дарування вміло забрали собі все моє майно на ОСОБА_4 , а в подальшому частину цього майна згідно їхнього плану через деякий час зареєстрували за ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ), а іншу частину майна (земельні ділянки і нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ) мали намір внести в статутний капітал новоствореного між Відповідачами ТОВ «Дорога Родина».

Сторінка 3-4 позову:

«Однак уже у вересні 2017 року, я зрозуміла, що від мене шляхом укладення договорів дарування вміло ввели в обман та передане мною майно в подальшому Відповідачі розділили між собою.

Так, моя дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , вчиняючи стосовно мене постійний психологічний вплив, переконуючи мене у недобросовісності намірів мого сина - ОСОБА_6 , навіювали мені, що мій син - ОСОБА_6 здійснить перереєстрацію сімейного майна, яке на той час було зареєстроване на мене, на його нову дружину, яка народила від нього дитину. Неодноразово переконували, що мій син буде спонукати різними способами мене до передачі майна йому, а згодом забере майно та виселить мене з домоволодіння у АДРЕСА_1 . Вони часто повторювали та стверджували, що у ОСОБА_6 проблеми здоров`ям, що він помре через цукровий діабет та унаслідок цього згадуване майно вибуде з власності сім`ї і також зазначали, що я вже особа похилого віку і майно слід переписати на дочку ( Відповідач -1), яка мала б з її слів мене в подальшому утримувати.

Заволодівши моїм майном під приводом укладення фіктивних договорів дарування, які нібито мали б приспати побоювання щодо «так-званого убезпечення майна сім`ї» частину цього майна, згідно їхнього плану, через деякий час (у вересні 2017року) уже зареєстрували за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), а іншу частину майна (земельні ділянки і нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 ) у цьому ж самому місяці вересні мали намір внести в статутний капітал новоствореного між Відповідачами ТОВ «Дорога Родина». Таких домовленостей в мене з вказаними особами ніколи не було і які мене було про це проінформовано наперед, я б ніколи не вчинила будь-якого дарування».

Сторінка 4-5:

«В даному випадку, якби я знала наперед дійсну мету Відповідачів і вони не ввели мене в оману то у мене не було б бажання, наміру та мети укладати договори дарування вищезазначеного майна, якби ж ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_1 не здійснювали протягом 2016-2017 років систематичних описаних вище дій та неправдивих заяв про можливу втрату майна у разі не укладення таких правочинів.

Умисел та вигода ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є прямими, адже внаслідок таких дій вони неправомірно заволоділи нерухомим майном, раніше належним мені.

При усвідомленні мною таких їх дій, у мене не було б жодного бажання, наміру та мети укладати такі договори дарування.

Однак, як мені стало відомо на даний час, переписування мого майна на ОСОБА_4 , а потім на ОСОБА_1 не було кінцевою метою цих «шахрайок». Так, на швидкоруч вказані особи у вересні 2017 року спільно створюють товариство з обмеженою відповідальністю «Дорога Родина» у якому останні виступають засновниками. Дане Товариство зареєстровано в ЄДР 21.09.2017 року, а уже 25.09.2017 року (тобто через 4 дні) ОСОБА_4 подала заяву про державну реєстрацію прав та обтяжень для проведення державної реєстрації раніше подарованого мною їй майна, а саме - об 'єкту за адресою АДРЕСА_2 .

27.09.2017 року остання отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Така відмова була їм надана у зв 'язку із дією уже ухвали слідчого судді про арешт цього майна у кримінальному провадженні за моєю заявою. Тобто довести увесь свій кінцевий план по заволодінню майном у них не вдалось виключно через обставини, які уже від них не залежали».

Сторінка 5:

«Таким чином, факт створення товариства з основним видом діяльності надання оренду нерухомого майна, є спроба ОСОБА_4 в короткий термін зареєструвати майно на дане товариство, розмір внесків до статутного фонду та юридична адреса, підтверджують факт скоєння шахрайських дій та вказують на умисел, який полягав у подальшому наданні в оренду здобутого обманними діями майна і отримання доходів на свою користь і тут аж ніяк і не «пахне» благородним наміром Відповідачів зберегти майно в нашій сім`і та іншим «казочкам», якими вони мене обдурили.

Окрім цього, моя дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_1 використовуючи мою довіру та шляхом обману переконали мене укласти договори дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами від 29 березня 2017 року серія та номер 434 та договір дарування земельної ділянки від 29 березня 2017року серія та номер 436 про передання права власності на майно за адресою АДРЕСА_1 моїй дочці ОСОБА_4 . Вирішальним аргументом стала неправдива заява моєї дочки про погрози зі сторони мого сина про намір вплинути на мене щодо відчуження майна на його користь. В наслідок цього, я під час укладання договору дарування була впевнена, що всі наслідки такого правочину підуть на користь сім`ї.

Вважаю за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 займається нетрадиційною медициною. До того ж, ОСОБА_1 практикує ворожіння, а ОСОБА_8 часто користується її послугами. Також із цим я частково і можу пояснити, що мені вміло і систематично навіювали вчинити ті чи інші дії».

2.У «Відповіді на відзив» від 23.09.19р. Позивача у справі №607/18248/19 Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Васильчишин І.П.:

«Звертаємо увагу суду, що надана відповідачем копія витягу із роздруківки технічного запису судового засідання у справі №607/15555/17 про допит ОСОБА_2 в черговий раз підтверджує, що договори дарування були укладені позивачем не свідомо та не з доброї волі, а під тиском дочки ( ОСОБА_4 ) та ворожки ( ОСОБА_1 ).

Зокрема, як видно із свідчень ОСОБА_2 :

Впродовж 2016-2017 років її дочка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вчиняли на неї систематичний тиск. Приводом було те, що вона ( ОСОБА_2 ) та її син ( ОСОБА_6 ) хворий на цукровий діабет помруть, а все її майно залишиться невістці та внучці.

Особливо тиск посилився та став непереборний у березні 2017 року, коли у сина народилася донька. Водночас ОСОБА_1 проводила різного роду ритуальні дії (чистки дому, підклади), які теж впливали на свідомість ОСОБА_2 .

Таким чином наданий відповідачем доказ (витягроздруківки технічного запису судового засідання у справі №607/15555/17 про допит ОСОБА_2 ) ще раз підтверджує, що у ОСОБА_2 не було вільного волевиявлення подарувати майно дочці, оскільки як видно з її свідчень все своє майно вона подарувала під психологічним впливом доньки та ворожки».

З.У «Поясненні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача» від 27.09.19р. Третьої особи на стороні Відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_10 :

«1 .Твердження позивача, що надані ОСОБА_11 пояснення в адвокатському опитуванні від 30.05.2019 року є недостовірною інформацією не заслуговує на увагу та спростовується аналогічного зміту поясненнями матері позивачки ОСОБА_2 , які були надані нею в статусі свідка у справі Тернопільського міськрайонного суду №607/15555/17 (витяг роздруківки технічного запису судового засідання від 14.05.2018 справі Тернопільського міськрайонного суду №607/15555/17 - додається).

Так, у 2017 році ОСОБА_2 пред 'явила позов до своєї дочки ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарував нерухомого майна (витяг з позову додається). У своєму позові ОСОБА_2 вказала, що договори дарування, згідно з якими її майно перейшло до доньки ( ОСОБА_4 ) є недійсними, оскільки були укладені під психологічним тиском її дочки та ОСОБА_12 (подруги доньки).

3. Позивачці достовірно відомо про свідчення своєї матері ОСОБА_2 у справі №607/15555/17, якими підтверджено, що позивачка чинила психологічний тиск на свою матір з метою заволодіння майном. Зокрема ОСОБА_2 14.05.2018 року у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду (справа №607/15555/17) надала свідчення про таке:

-Свідчення ОСОБА_2 : «Впродовж 16-17 років моя дочка ОСОБА_13 познайомилася ще скоріше з ОСОБА_14 і вони вчиняли тиск на неї, що син помре, бо в нього цукровий діабет, ти помреш - відкажуть нирки. ...І в березні, під тиском ОСОБА_15 , я підписала, уклала цей договір. І тоді в травні ще переписали, вони тиснули на те, щоб переписати магазин»;

- Свідчення ОСОБА_2 : «А тим більше як 21-го березня родилася донька в сина то тоді вже тиск такий пішов на мене, що все перейде на дочку сина, що обов`язково ОСОБА_16 , я не витримаю, я не переживу, як ти не перепишеш на мене будинок і магазин.

- Запитання судді ОСОБА_17 : Тобто, вони Вас переконували, що Ви помрете і син помре і він все передасть своїй новій дружині і дитині?

- Свідчення ОСОБА_2 : «Так...».

4.В «Роздрукуванні технічного запису судового засідання» у справі №607/15555/Р Тернопільського міськрайонного суду від 14.05.2018р.:

«стор.1

Свідок ОСОБА_2 : Впродовж 16-17 років моя дочка ОСОБА_13 познайомилася, вона ще скоріше з ОСОБА_14 і вони вчиняли тиск на мене, що син помре, бо в нього цукровий діабет, ти помреш - відкажуть нирки. Ти до сина не йди, що переписати будинок. І в березні, під тиском ОСОБА_15 , я підписала, уклала цей договір. Ну щоб вона не володіла цим майном- моїм будинком. І тоді в травні ще переписати, вони натиснули на те, щоб переписати магазин.

Головуючий: 3 якою метою?

Свідок ОСОБА_2 : 3 метою того щоби убезпечити, щоб син не забрав. Бо він живе офіційно, він живе у гражданському шлюбі і щоб не перейшло це майно на його дружини.

А тим більше як 21-го березня родилася донька в сина, то тоді вже тиск такий пішо-на мене, що всьо перейде на дочку сина, що обов`язково ... ОСОБА_16 , я не витримаю, я ні переживу, як ти не перепишеш на мене будинок і магазин.

І ОСОБА_14 прийшла в наш будинок, запросила її моя дочка, і вона каже, я зроблю Вам ніби чистку дому, пройду. Дочка каже, бо мені не пишеться монографія, ОСОБА_18 , почисти мій дім. Вона так почистила дім, що через дві неділі забрала мій дім.

Головуючий: Давайте поступово, я Вас трошки зупиню, щоб я міг записати.

Свідок ОСОБА_2 : І тоді значить цей, зараз, бо я мушу заспокоїтись ...

Головуючий: Не спішіть.

Свідок ОСОБА_2 : Тоді як я взнала 6-го вересня, що син подзвонив і каже мамо прийди, бо ти мене щось виписуєш з будинку ... Вимога, щоб я за 10 днів магазин освободив, з якою ціллю?

Я про це зовсім не знала, щоб будинок віддати ворожці, без мого відома переписати і будинок як футбольний м`яч то переписала ворожці раз, то вже вона другий раз переписала, то магазин хотіли продати. Добре що ми вспіли арешт наложити, тому що я найняла адвоката, а тоді звернулася ще в міліцію. Тому, що інакшого виходу у мене не було, я лишилася без нічого і син без нічого. Як, щоб магазин і будинок, на які я працювала все життя, віддала все.

Тим більше, що в 2008 році помер чоловік, у 2009 році через півроку ми переписали трикімнатну квартиру на дочку, ворожка їй сказала продати ту квартиру, вона собі гроші забрала».

«Стор. 2, 3 Головуючий: Так, так, так. Отже у 2016-18 роках ОСОБА_19 дочка ОСОБА_4 познайомилася з ОСОБА_14 . Так, ну може скоріше вони познайомились з ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_2 : Вона скоріше знайома була.

Головуючий: Скоріше знайомилась з ОСОБА_14 , так?

Свідок ОСОБА_2 : Скоріше.

Головуючий: Пізніше, Ви кажете, що вона разом з нею тиснула на Вас? Свідок ОСОБА_2 : Тиснула на мене. Головуючий: Як це проявлялося?

Свідок ОСОБА_2 : Це проявляюсь так, що я помру, що не дай ОСОБА_20 і ти ... Головуючий: Ви помрете і Ваш син?

Свідок ОСОБА_2 : І син мій помре, бо в нього цукровий діабет, і все залишиться на його доньку. Все майно залишиться, забере значить ОСОБА_21 , його цивільна дружина.

Ніякого тиску мій син не тиснув на мене, ні адвокат.

Головуючий: Зараз, зараз, цивільна дружина. Яким чином вони Вас переконували у цьому?

Свідок ОСОБА_2 : Каже дочка - а бачиш мамо, каже ти так не хотіла переписати будинок і магазин, а Оля пустила тобі туман і ти згідна з тим каже, і ти переписала.^ Ви розумієте? В неї є ...

Головуючий: Скільки раз вона з Вами спілкувалася?

Свідок ОСОБА_2 : Та вона весь час приходила, дочка їздила по два рази на тиждень до неї і весь час привозить щось, то палить, то нічого з дому не давай, то підклади. В холодильнику два підклади - я зараз із щитовидкою маю йти на операцію, в Київ їхати. Тому що підклад був навіть у її столі. Тому що приходив її чоловік вже шостий тої ОСОБА_14 . Він ніде не працює. І він приходив, користувався комп`ютером дочки. Вона приходила, якісь теревені розводила і весь час приходила до нас додому, підклади робити.

Головуючий: Скільки часу Ви так з нею спілкувались - протягом 16-17 років?

Свідок ОСОБА_2 : Ну так вона близько підходила до дому. Вони весь час здзвонювалися, дочка їздила до неї. Вона навіть після того як 6 вересня, після того, як я пішла до сина, взнала, вже пізніше я взнала, що вона мій будинок забрала то все і магазин мій хотіла продати. То в мене взагалі такий шок виник.

Головуючий: Скільки часу вони з Вами так спілкувалися? Скільки раз це було приблизні

Свідок ОСОБА_2 : Та це було майже кожен тиждень, дочка їздила до неї. А пт приїжджала тоже майже постійно додому до нас.

Головуючий: Із Вами тоже спілкувалася?

Свідок ОСОБА_2 : ОСОБА_22 спілкувалася, я де думала що вона ... Головуючий: Кожного тижня Ви спілкувалися з нею?

Свідок ОСОБА_2 : Ну може не кожного тижня, може через дві неділі вони приїжджала ...

Головуючий: Кожного місяця?

Свідок ОСОБА_2 : Ну кожного місяця.

Головуючий: Кожного місяця протягом 16-го -17-го років?

Свідок ОСОБА_2 : Так так так.

Головуючий: І вони Вас переконували, що ваш син помре і Ви помрете і це майно ...

Свідок ОСОБА_2 : І я помру і все майно залишиться на синову дочку. Хоча син ніяких претензій. Жили ми разом з дочкою, все нормально було. Після 6-го десь 7-го вересня я приходжу, приїжджаю вже після обіду додому, дочка в машині сидить. Я кажу, доця ти куди зібралася - а вона каже їду в Київ. Кажу - чого в Київ? Та бо монографію буду писати Що в п`ятницю, в суботу будеш монографію писати в Київ? Коли я заходжу до хати - вона бачу речі зібрала, поїхала до ворожки жити».

«Стор. 7 Головуючий: Ясно. Ну давайте, я Ваші покази зрозумів. Давайте дальше. То на ОСОБА_23 тиснули ОСОБА_14 разом з ОСОБА_24 дочкою, щоб Ви переписали дане майно в зв`язку з тим що помрете.

Свідок ОСОБА_2 : То такі були підклади, я Вам хочу сказати, та ОСОБА_14 вона певно в душі немає ОСОБА_25 , тому що я вдова і щоб у мене майно забрати, значить та людина собі готує гріб.

Головуючий: Тобто, вони Вас переконували, що Ви помрете і син помре і він все передасть своїй новій дружині і дитині?

Свідок ОСОБА_2 : Так. І ще фіктивні ті договора, тому що я не казала, що це буде твоя власність магазину і що то буде твоя власність будинку, тому що я ще жива. І я зрозуміла, коли я вже ту вимогу що прийшла та вимога, що сину забирайся з магазину за 10 днів, виписують його з будинку. Ну а тоді що мені лишається?

Тим більше був договір на охорону, прийшла охорона серед ночі з автоматами, я вдома сама - будьте на моєму місці, що зі мною робилося. Я зараз з щитовидкою, я через ті стреси маю йти на операцію в Київ. Щоб я своє працею заробила тяжкою, а воно все пішло ОСОБА_14 , бо її мало пів ОСОБА_26 , на Східному купила квартири, вона дійсно в Київ там їздить, машини скупляє великі, вже шостого чоловіка, що ніде не працює, тільки вона його цей.

Вона як була в слідчого, вона каже - Ви мене просили, щоб я переписала будинок. Я кажу як? А вона каже - та вона моя дочка. Я кажу - та вона ж глуха, нічого не чує. То як то сказала, вона каже - ти ще побачиш що я тобі зроблю. Вона якогось чорта має, не знаю, ця ОСОБА_14 . Вона вже не одну сім 'ю розбила.»

«Стор.12 Представник Відповідачів ОСОБА_27 : Добре, дякую. Вдень підписання оспорюваних Вами договорів дарування, чи напередодні, Ви спілкувалися з ОСОБА_1 ?

Свідок ОСОБА_2 : Прошу повторити.

Представник Відповідачів ОСОБА_27 : Ну в той день, коли ви наприклад 29-го Ви дарували житловий будинок із земельною ділянкою, Ви в той день спілкувались з ОСОБА_14 , чи може день перед тим?

Свідок ОСОБА_2 : Та вона перед тим прийшла, то весь час мені що син забере.»

«Стор.18 Представник Відповідачів ОСОБА_27 : Зрозуміло. Скажіть будь-ласка, хто був ініціатором укладення договорів дарування від 29.03.2017р. та 31.05.2017р.?

Свідок ОСОБА_2 : ОСОБА_13 .

Представник Відповідачів ОСОБА_27 : Ну, як вона могла бути ініціатором, якщо майно їй не належало ?

Свідок ОСОБА_2 : Так вона ж під тиском, щоб переписати, бо забере син, то все і запише на дочку.

Представник Відповідачів ОСОБА_27 : Тобто тиск полягав тільки у словесних розмовах з Вами, так, словесних переконаннях, так чи як?

Свідок ОСОБА_2 : Так було, ОСОБА_14 і вона.

Представник Відповідачів ОСОБА_27 : Зрозуміло.

Головуючий: В словесних переконаннях, гаданнях, так я зрозумів?

Свідок ОСОБА_2 : Так, під тиском, ти помреш, ти помреш.

Головуючий: Що Ви там говорили, щось ОСОБА_13 щось говорила після заповіту, що вона цього не переживе, як Ви не запишете? Що це вона мала на увазі, бо я так і не зрозумів?

Свідок ОСОБА_2 : Не переживе, як я її не перепишу будинку і не перепишу магазин. І бачиш, ОСОБА_28 пустила туман тобі, і ти все переписала. Бо я перед тим впиралася, кажу - не треба мені цього, не буду. Як не сказати нічого синові, без його відома.

Представник Відповідачів ОСОБА_27 : Ну почекайте, я не зрозумів, почекайте. Коли вона сказала, що ОСОБА_29 пустила Вам туман? Я взагалі говорю про дату укладення.

Свідок ОСОБА_2 : ОСОБА_30 прийшла в хаті і вона сиділа ОСОБА_28 .

Представник Відповідачів ОСОБА_27 : Коли, після укладення договорів?

Свідок ОСОБА_2 : Так, прийшла в хату і каже, а бачиш, яка мама твоя. Так ххилялася, що не підпише договори, а я її пустила туман - і вона всьо підписала.

Представник Відповідачів ОСОБА_27 : Вам в очі це ОСОБА_14 сказала?

Свідок ОСОБА_2 : Так, так.

Просила суд заборонити ОСОБА_2 розповсюджувати вище наведену недостовірну та негативну інформацію про ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що інформація, яку позивач вважає недостовірною у вищезазначених документах, була викладена не з метою приниження честі і гідності позивача, а стосувалася спору, який розглядався судом в справі №607/15555/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними та скасування їх державної реєстрації. У даній позовній заяві ОСОБА_2 виклала свої твердження та їх обґрунтування в порядку доведення порушення її прав, за захистом яких вона звернулася до суду з даним позовом. Справа №607/15555/17 за позовом ОСОБА_2 переглядалась в суді апеляційної та касаційної інстанції за відповідними скаргами сторін де суди перевіряли доводи сторін та обставини на які ті посилались, а тому суд підставно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом (абзац 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечувала висловлювання нею щодо ОСОБА_1 таких слів, як ворожка та шаманка у позовній заяві, інших заявах по суті та в ході допиту у судових засіданнях, однак вважає що сказані нею слова не є образою позивача, а її оцінкою обставин, які склались, а тому в силу її віку і розуміння діяльності позивачки, яка вміє зливати віск, розуміє планети, викликає духів є оціночними судженнями.

З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець, основний вид діяльності: Надання інших індивідуальних послуг, код по КВЕДу: 96.09, який відповідно до Класифікатора економічної діяльності 2010 належить: «Надання інших індивідуальних послуг та включає: астрологічну та спіритичну діяльність.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Доводи апеляційної скарги скарги про те, що поширена інформація порочить честь, гідність є безпідставними, оскільки дана інформація є оціночним висловлюванням.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є така інформація фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до положень і аналізу статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції.

Якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання у право має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок місцевого суду, про відмову у задоволенні вказаного позову, оскільки вищезазначена оспорювана позивачем інформація не може вважатися недостовірною або відомостями, які порочать честь, гідність позивача, оскільки в даному випадку відповідач виражала судження.

Доводи апеляційної скарги про те, що уся поширена відповідачем інформація є недостовірною й такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані і спростовуються вищевказаними висновками суду, у тому числі про те, що частина такої інформації стосувалась обґрунтування підстав відповідного позову, надавалась в обґрунтування заперечень, зазначена під час допиту як свідка не є недостовірною інформацією.

Колегія суддів зазначає, що не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів.

Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Статтею 10 Конвенції передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову та обґрунтовано виходив з того, що зазначена позивачем інформація, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей та є оціночним судженням, не відбулось поширення недостовірної інформації у вигляді фактів щодо позивача, відсутній склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення вимог позивача.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того, що викладена відповідачем у процесуальних документах та зазначена відповідачем як свідком у справі інформація якимось чином порушує особисті немайнові права позивача, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 липня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 11 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді