Справа № 158/2770/20
Провадження № 2-з/0158/12/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Польової М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою від 13.11.2020 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Одночасно із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що майно, яке набуте під час шлюбу, зареєстроване на відповідача, яка відмовляється від добровільного його поділу, а відтак існує реальна можливість вибуття майна з спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви здійснено без повідомлення учасників справи.

Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Перевіривши заяву та матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних мотивів та підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно із ч.3 ст. 150 КПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих однією із сторін на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір стосовно нерухомого майна, які заявник вважає об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, з доданих до позовної заяви документів вбачається, що квартира, на яку позивач просить визнати право спільної сумісної власності, належить на праві приватної власності відповідачу.

Позивачем не надано суду доказів, що зазначена квартира придбана сторонами під час перебування у шлюбі. Також позивачем не обґрунтовано, що в разі незабезпечення позову зазначеним ним шляхом виконання можливого рішення суду буде утрудненим або неможливим, у зв`язку з чим буде неможливо чи утруднено поновити права позивача.

Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, саме на позивача покладається обов`язок доказування, суд самостійно не збирає докази, крім випадків, визначених законодавством.

Враховуючи наявність та характер спору, що виник між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається, а також не наведено достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована ймовірність утруднення виконання рішення в майбутньому в разі задоволення його позову.

Керуючись статтями 149-150, 153, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова