"17" лютого 2020 р.
12 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної О.В.,
при секретарі Добронос Д.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування серії ВВТ №486431 від 28 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВО №104746 від 17 січня 2005 року
На теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 Б зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні з реєстру територіальної громади м. Харкова.
Відповідно до актів, складених сусідами позивача, ОСОБА_2 , хоча і зареєстрований у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично не проживає в ньому з 2014 року.
Відповідач є колишнім чоловіком позивачки. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкові від 21 жовтня 2019 року шлюб було розірвано, рішення набрало законної сили.
Відповідач постійно проживає у Російській Федерації. В 2016 він отримав громадянство та має зареєстроване місце проживання у Російській Федерації. Впродовж вищевказаного часу, ОСОБА_2 в будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, не бере участі у поліпшенні стану будинку, позивач самостійно утримує житловий будинок, здійснює ремонт.
Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
В судовому засіданні позивач позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Зазначила, що відповідач в житловому будинку з 2014 року не проживає, комунальні послуги не сплачує, має громадянство іншої країни та постійне місце проживання в Російській Федерації.
У останнє судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про слухання справи повідомлявся належним чином,в тому числі через оголошення на веб сайті судової влади..
Суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, пояснення свідка, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.
За вказаною адресою зареєстровані позивач та відповідач.
Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , яка мешкає поряд за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_2 , дійсно з 2014 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, комунальні послуги не сплачує, має громадянство Російської Федерації, де і зареєстрований та постійно проживає.
Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ст. ст. 386, 391 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Захист права власності здійснюється судом.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним та власником житла або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлові приміщення, або права користування житловим приміщенням.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наведеними належними, достовірними та допустимими доказами судом встановлено, що відповідач за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає.
Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні прав власників у повному обсязі, призводить до збільшення оплати за комунальні послуги.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад рік без поважних причин, а тому він втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-83, 130, 259, 265, 268, 274, 280-283 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення складено 17.02.2020
Суддя Бородіна О.В.