Справа № 493/2098/19
Провадження № 2/493/181/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі :

головуючої-судді МЯСКІВСЬКОЇ І.М.

за участю секретаря ПІНУЛ І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою,що втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

В позовній заяві позивач посилається на те, що є власником житлового будинку, розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім неї, в зазначеному будинку зареєстровані її син ОСОБА_3 , його колишня дружина ОСОБА_2 та їх неповнолітня дочка ОСОБА_4 .

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 13.05.2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, та визначено місце проживання дитини з батьком.

Відповідач ОСОБА_2 в будинку за адресою АДРЕСА_1 не проживає з вересня 2017 року. Добровільно знятися з реєстрації з вказаного будинку відповідач відмовляється, що створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надала, причини неявки суду не повідомила. З метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи 05.02.2020 року судом було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

За таких обставинах суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, не з`явилася до суду без поважних причин, не подала відзив, тому справу розглянуто у її відсутності.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, заслухавши позивача, покази свідків, дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу серії АВВ № 128766 від 20.11.1999 року є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 6)

З будинкової книги вбачається, що в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: власник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 7-8).

З письмового підтвердження голови вуличного комітету Сапожник Н.О. від 27.11.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з вересня 2017 року. (а.с.16)

Згідно довідки Балтської міської ради Одеської області № 432 від 03.02.2020 року ОСОБА_2 , 1992 року народження, з вересня 2017 року в будинку АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 29)

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що являється сусідкою позивача ОСОБА_1 . Син позивача ОСОБА_3 одружився з відповідачем ОСОБА_2 , у них народилася дочка ОСОБА_6 . Вони проживали в будинку АДРЕСА_1 , де проживає позивач. Сімейне життя не склалося, ОСОБА_2 не проживає в будинку з вересня 2017 року. На даний час ОСОБА_2 оголошено розшук, місце її перебування невідоме.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що проживає в будинку АДРЕСА_2 , через три будинки від № 55, в якому проживав ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_2 . З вересня 2017 року ОСОБА_2 в будинку не проживає та на даний час перебуває у розшуку.

Суд, констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з реалізацією права на володіння, користування та розпорядження спірним майном, вирішуючи які, суд виходить з того, що стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, яким являється позивач, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої ст.. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 80, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 391 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати такою, що втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 14.02.2020 року.

С У Д Д Я