Справа № 510/2497/19
Провадження 2/510/515/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.20 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та ОСОБА_6 , яка діяла від імені та інтересах відповідачів було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , який не був посвідчений нотаріально, але було виконано всі суттєві умови договору. З метою нотаріального посвідчення договору купівлі продажу позивачка звернулась до ОСОБА_6 , однак вона повідомила, що не може це зробити, так як, вона хоч і діє за дорученням відповідачів, однак офіційно свої повноваження ще не оформила, тому придбане позивачкою майно, було відчужено особою, яка не мала на це право, але у зв`язку з тим, що вона є добросовісним набувачем, та відсутні підстави для витребування в неї майна, передбачені ст. 388 ЦК України, позивачка просить задовольнити її позовні вимоги.

Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, представник позивачки адвокат Златі Д.С. (ордер серії ОД № 458315 від 13.12.2019 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачі по справі, у підготовче судове засідання не з`явились, представник відповідачів ОСОБА_6 (довіреність № 23/32-н/23-2019-7-202 від 09.08.2019 р.) направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія нотаріально не посвідченого договору купівлі продажу від 01.08.2019 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про купівлю квартири АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про право на житло № 246 від 18.08.1994 р., власники квартири по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копія технічного паспорту на квартиру по АДРЕСА_2 ; копія довіреності № 23/32-н/23-2019-7-202 від 09.08.2019 р., якою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 довіряють ОСОБА_6 продати квартиру по АДРЕСА_2 .

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 01.08.2019 р. позивачка домовилась із ОСОБА_6 , яка діяла від імені та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про покупку квартири по АДРЕСА_2 . В той же день було укладено відповідний договір купівлі-продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Позивачка передала ОСОБА_6 гроші, що підтверджується договором купівлі - продажу, а представник відповідачів передала позивачці ключі від квартири.

Так як, згідно законодавства, подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка через деякий час запропонувала ОСОБА_6 привести домовленість у відповідності до вимог закону, на що ОСОБА_6 повідомила, що не може це зробити, так як вона хоч і діє за дорученням відповідачів, однак офіційно свої повноваження ще не оформила, однак найближчим часом ці повноваження будуть оформлені.

Про існування цих обставин, позивачці нічого не було відомо, оскільки до укладання договору вона особисто спілкувалась із відповідачами, які їй повідомили, що усі питання щодо купівлі продажу квартири необхідно вирішувати з їх представником ОСОБА_6 .

Таким чином, на момент укладання договору, тобто на 01.08.2019 р., представник відповідачів не мав право віджувати квартиру, тому придбане позивачкою майно було відчужено особою, яка не мала на це право. 09.08.2019 р. відповідачами на ім`я ОСОБА_6 було видано доручення, яким вони уповноважили її представляти свої інтереси, в тому числі з продажу квартири по АДРЕСА_2 .

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивач передав продавцю обумовлену суму, а продавець передав позивачу майно та документи на нього.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: представнику відповідачів передані гроші у сумі 5000 доларів., що підтверджується розпискою у договорі купівлі - продажу, а позивачці об`єкт нерухомості. Відповідачі жодного разу не висували вимоги щодо повернення вказаної квартири, не заперечували проти визнання права власності за позивачкою, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивачка набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши її у відповідачів через їх представника ОСОБА_6 , яка фактично не мала права її відчужувати на той період.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачкою, як за добросовісним набувачем, право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Виходячи з вищевикладеного,

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388, ЦК України (2003 р.) суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на майно задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін