Постанова

Іменем України

12 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 523/2420/16-ц

провадження № 61-20696св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, у складі судді

Бабакова В. П., від 12 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,

Таварткіладзе О. М., від 12 вересня 2019 року.

Короткий зміст позовних заяв та їх обґрунтування

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк), яке у подальшому змінило назву на акціонерне товариство «УкрСиббанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі

41 тис. доларів США зі строком повернення 24 жовтня 2027 року та сплатою процентів у розмірі 10,3% річних. З метою забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору 24 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Позивач вказував, що позичальник неналежним чином виконує умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 11 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 27 340,44 доларів США, яка складається з: 24 700 доларів США - тіла кредиту, 2 640,44 доларів США - процентів за користування кредитними коштами, 9 637,39 грн - пені за прострочення сплати кредиту,

12 468,12 грн - пені за прострочення сплати процентів. 20 листопада

2015 року відповідачам були направлені вимоги про погашення заборгованості та дострокове повернення кредитних коштів, які останніми залишено без належного реагування.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь вказану заборгованість за кредитним договором.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 пред`явила зустрічний позов до

ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що банк не повідомив їй у письмовій формі повну інформацію щодо кредиту згідно зі

статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме - особу та місцезнаходження кредитодавця; мету витрачання кредиту; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом їх відмінностей та зобов`язань споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути збільшений; орієнтовну сукупну вартість кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Вказувала, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, внаслідок істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків, погіршують становище споживача, що є підставою для визнання спірного кредитного договору недійсним. Банк використав нечесну підприємницьку діяльність та ввів її в оману, внаслідок чого вона не змогла здійснити свій свідомий вибір при укладенні кредитного договору.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач за зустрічним позовом просила суд визнати недійсним кредитний договір № 0, укладений 24 жовтня 2006 року між нею та ПАТ «УкрСиббанк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2019 року позов ПАТ «УкрСиббанк» частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 24 жовтня 2006 року № 0 у розмірі

5 399 доларів США у гривневому еквіваленті на день здійснення платежу та пеню у розмірі 22 105,51 грн. У задоволенні іншої частини первісних позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк повністю виконав обов`язки за кредитним договором, а позичальник порушив обов`язки з повернення кредиту, сплати відсотків за його користування. Визначаючи розмір заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що згідно наданого відповідачем висновку економічного дослідження, складеного

ОСОБА_3 09 жовтня 2017 року, загальний розмір заборгованості становить 5 399 доларів США. Зазначений розмір заборгованості не спростований позивачем за первісним позовом. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, районний суд дійшов висновку про те, що підписання сторонами кредитного договору свідчить про те, що перед його укладенням позичальник отримав від банку інформаційний лист відповідно до вимог, передбачених статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд не взяв до уваги доводи ОСОБА_1 щодо зміни відсоткової ставки з порушенням передбаченої договором процедури, оскільки це не є підставою для визнання кредитного договору недійсним, а може враховуватися при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк залишено без задоволення. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2019 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що місцевий суд на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення первісного позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду. Матеріали справи не містять жодних заперечень банку щодо висновків економічного дослідження, складеного ОСОБА_3 09 жовтня

2017 року, як не містять клопотань щодо розгляду судом питання про призначення по справі судової експертизи з метою визначення розміру заборгованості за кредитом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі АТ «УкрСиббанк» просить скасувати оскаржені судові рішення у частині первісних позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що наданий відповідачем висновок економічного дослідження від 09 жовтня 2017 року не містить відомостей про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому зазначений доказ є недопустимим. Суд не прийняв до уваги, що вказаний висновок економічного дослідження не був направлений позивачу за первісним позовом у порушення норм ЦПК України. Оскаржені судові рішення не містять належної правової оцінки наданих банком доказів на підтвердження наявності та розміру кредитної заборгованості та мотивів відхилення зазначених доказів.

Судові рішення оскаржуються лише у частині вирішення первісних позовних вимог. У частині зустрічних позовних вимог судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду в силу вимог статті 400 ЦПК України не підлягають.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

18 грудня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та

ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту

№ 0, згідно якого позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 41 тис. доларів США з кінцевим строком повернення 24 жовтня

2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі

10,3% річних.

З метою забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору

24 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 11 лютого 2016 року становить

27 340,44 доларів США, яка складається з: тіла кредиту - 24 700 доларів США, відсотків за користування кредитними коштами - 2 640,44 доларів США, пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту - 9 637,39 грн, пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитними коштами - 12 468,12 грн.

Заперечуючи вищевказаний розмір заборгованості, у листопаді 2017 року представник ОСОБА_1 надав економічне дослідження, складене

09 жовтня 2017 року ОСОБА_3 , відповідно до висновку якого станом на 05 вересня 2015 року загальний розмір заборгованості за кредитом та відсотками за договором про надання споживчого кредиту

від 24 жовтня 2006 року № 0 становить 5 399 доларів США

(т. 1, а. с. 207-254).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 Цивільного кодексу України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Можливість складання висновку за зверненням учасника справи передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності відповідними змінами до ЦПК України.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, провадження № 14-270цс19.

Вирішуючи спір та поклавши в основу рішення висновок економічного дослідження, складений на замовлення ОСОБА_1 09 жовтня 2017 року ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції на зазначені положення закону достатньої уваги не звернув, не надав оцінки висновку економічного дослідження від 09 жовтня 2017 року у сукупності з іншими письмовими доказами у справі, не навів мотивів відхилення доказів, наданих банком на підтвердження розміру заборгованості, зазначивши лише, що банк не навів своїх заперечень проти висновку економічного дослідження, не визначив складові заборгованості за кредитним договором (основна сума кредиту, проценти) та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Разом тим, враховуючи, що допущені процесуальні недоліки можуть бути усунуті на стадії апеляційного перегляду, колегія суддів, керуючись завданням цивільного судочинства та одним із основних принципів цивільного судочинства - розумністю строків розгляду справи судом, дійшла висновку, що скасуванню відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягає постанова суду апеляційної інстанції у частині вирішення первісних позовних вимог з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Керуючись статями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати. Справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович