Провадження №6/369/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.12.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Одинцов О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної В. В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника юридичної особи ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

29 грудня 2020 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло подання старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Київ) Тертичної Віти Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника юридичної особи ОСОБА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває зведене виконавче провадження № в АСВП 63092703 відносно боржника ПП «ГАРАНТ ЕНЕРГО М» 143 виконавчих провадження на загальну суму стягнення 15 761 589,53 грн., з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Зокрема до вказаного ЗВП входять 109 виконавчих проваджень на загальну суму 5 827 470, 43 грн., щодо стягнення заборгованості по заробітній платі.

Стягненя коштів на користь держави 23 виконавчі провадження на суму 16 795,00 грн..

Також державний виконавець Тертична В.В. зауважує, що за зведеним виконавчим провадженням підлягає стягненню виконавчий збір в розмірі 1 429 374, 78 грн.

Перше виконавче провадження відкрито згідно постанови державного виконавця від 21.09.2020 року, та того ж дня прийнято постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене №63092703. Останнє виконавче провадження приєднане до зведеного 23.12.2020 року.

В ході проведення виконавчих дій встановлено: згідно відповіді ДПС встановлено, що у боржника наявні відкриті рахунки, на які накладено арешт та неодноразово виставлялись платіжні вимоги з метою безспірного списання коштів, кошти на рахунках відсутні; згідно відповіді МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано; згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що у боржника відсутнє нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення; на все рухоме та нерухоме майно в рамках зведеного виконавчого провадження накладено арешт, про що внесено відповідні обтяження до реєстрів; право власності на земельні ділянки на території України до 2013 року не реєструвалося; відсутня інформація щодо зареєстрованих за боржником великовантажних та інших технологічних транспортних засобів; відсутні записи щодо суден, власником або судновласником за якими є ПП «Гарант Енерго М»; вся кореспонденція, яка направляється на адресу підприємства повертається на адресу Відділу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Рішення боржником не виконується, останній ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо його виконання.

З наведеного виконавець вбачає, що ним вжито заходів щодо розшуку майна, на яке можливо звернути стягнення, однак вони виявилися безрезультатними. Тому державний виконавець Тертична В.В. просила суд на підставі вище наведеного, тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон керівника юридичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього, як керівника боржника, рішеннями суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно вимог ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Згідно п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Разом з тим слід зазначити, що відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Вивчивши подання державного виконавця та враховуючи положення вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Належних та достатніх доказів ухилення боржника від виконання рішення суду не надано, а саме відсутні, докази направлення боржнику викликів та отримання їх останнім до подання не долучено.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи конституційні права громадянина України щодо його права у виїзді з України та в`їзду в Україну, які у разі задоволення подання можуть бути істотно порушені, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 33 Конституції України, ст.ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Подання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон - залишити без задоволення

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва