ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2130/20 Справа № 182/9992/18 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Чкалівська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2019 року, яке ухвалене суддею Кобеляцькою - Шаховал І.О. у місті Нікополі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 , спадщину після його смерті позивачка фактично прийняла, оскільки приживала та була зареєстрована зі спадкодавцем.

Також після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «України», розміром 4,200 умовних кадастрових гектарів. Землі КСП «Україна» знаходяться на території Чкалівської сільської ради. Чоловіка позивачки було включено у списки до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна», проте, він за життя не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). 27 лютого 1997 року КСП «Україна» отримало державний акт на право колективної власності на землю.

Постановою державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори від 05.10.2018 року відмовлено позивачці - ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю сертифіката КСП «Україна» Нікопольського району Дніпропетровської області, який підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначене майно.

У зв`язку з вищевикладеним просить визнати за нею право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Україна» с. Чкалове Нікопольського району Дніпропетровської області, розміром 4,20 умовних кадастрових гектарів, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Україна» с. Чкалове Нікопольського району Дніпропетровської області, розміром 4,20 умовних кадастрових гектарів, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі Прокуратура Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не встановлено факту того, чи був ОСОБА_2 на час видачі державного акта на право колективної власності на землю від 27.02.1997 року членом КСП «Україна». Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а КСП «Україна» отримало державний акт на право колективної власності на землю лише 27.02.1997 року, тобто через один рік і один місяць після смерті ОСОБА_2 . Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 помер до того, як КСП «Україна» отримало Державний акт на право колективної власності на землю, він не набув права на земельну частку ( пай). В зв`язку з чим право на земельну частку (пай) не може входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Також, зазначає, що позивачка звернулась за захистом свого порушеного права з пропущенням строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області Рудницьку О.П., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області адвоката Онищенка С.В., який просив рішення суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи завчасно, належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому 06.10.1960 року Межинською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровською області шлюбі з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

ОСОБА_2 був членом КСП «Україна» та його було внесено до списку громадян - членів КСП «Україна» за № 379, що додається до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Україна» ( а.с. 14).

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Україна» було видано 27 лютого 1997 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 18 ( а.с. 14).

Постановою державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори від 05.10.2018 року відмовлено позивачці - ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю сертифіката КСП «Україна» Нікопольського району Дніпропетровської області, який підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначене майно.

Спір між сторонами виник з приводу наявності законних підстав для набуття позивачкою права власності на земельний пай, який перебував у колективній власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Частина друга статті 23 ЗК України в редакції 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно статті 9 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Встановивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер, тобто до видачі КСП «Україна» державного акта на право колективної власності на землю 27 лютого 1997 року, суд першої інстанції неправомірно дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки право, яке позивачка просить визнати за нею у порядку спадкування, її чоловік, як спадкодавець не набув за життя.

Факт внесення спадкодавця до списків громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства лише вказує на наміри щодо виділення цій особі земельної ділянки.

Аналізуючи правові підстави набуття такої земельної частки (паю) у приватну власність, колегія суддів зазначає про неможливість наділення особи цим правом після її смерті.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 392/1660/16-ц (провадження № 61-24311св18) та від 29 травня 2019 року у справі № 395/268/17-ц (провадження № 61-36639св18).

Колегія суддів наголошує на тому, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги Прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про те, що ОСОБА_2 не набув права на земельну частку ( пай), оскільки помер до того, як КСП «Україна» отримало Державний акт на право колективної власності на землю, в зв`язку з чим право на земельну частку (пай) не може входити до складу спадщини після його смерті.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п. п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з позивачки на користь Прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1057, 21 грн. ( а.с. 72).

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської областіскасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області за подання апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 21 (двадцять одна) копійока.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: