КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/143/2019 Головуючий у І інстанції - Бабко В.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/3557/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - адвоката Гедз Юлії Володимирівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про стягнення страхової виплати внаслідок страхового випадку за договором страхування,

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ПрАТ «СК «Українська страхова група» про стягнення страхової виплати внаслідок страхового випадку за договором страхування, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 травня 2018 року по вулиці Закревського в місті Києві сталося ДТП, в наслідок чого зазнав пошкоджень транспортний засіб марки «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та транспортний засіб марки «Daewoo Nubira», яким керував ОСОБА_3

Транспортний засіб марки «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 був застрахований відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0107-17-01061 від 28 грудня 2017 року (КАСКО), за яким страховиком є відповідач ПАТ «СК «Українська страхова група», страхувальником - співвласник транспортного засобу ОСОБА_2 , а вигодонабувачем - власник транспортного засобу ОСОБА_1 .

Також, було складено протокол про адміністративне правопорушення серія БД 045080 від 23 травня 2018 року, згідно якого, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з ДТП, ОСОБА_2 невідкладно, повідомив про обставини ДТП свою дружину ОСОБА_1 , співвласника транспортного засобу та вигодонабувача за Договором добровільного страхування (КАСКО), а також, попросив повідомити страхову компанію, оскільки сам перебував в стресовому стані від отриманих травм.

ОСОБА_1 повідомила страхову компанію АТ «СК «АХА Страхування» про ДТП та обставини справи.

AT «СК «АХА Страхування» на вимогу позивача надали Звіт про оцінку вартість (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 11 червня 2018 року.

Згідно даного звіту вартість відновлювального ремонту складає 206576,58 грн, оскільки відновлювальний ремонт є недоцільним, вартість матеріального збитку, завданими власнику автомобіля «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 становить 195300 грн.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2018 року, провадження відносно ОСОБА_2 було закрито, у зв`язку з відсутності складу правопорушення.

Тому, 26 липня 2018 року ОСОБА_2 , отримавши підтвердження відсутності у своїх діяннях правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, невідкладно звернувся до страхової компанії із заявою про виплату відшкодування.

Але у відповідь отримав лист № 03/6921 від 22 листопада 2018 року від ПАТ «СК «Українська страхова група», відповідно до якого страховик відмовляє страхувальнику у виплаті страхового відшкодування мотивуючи тим, що ОСОБА_2 під час ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями відповідач порушив обов`язки за договором страхування та ЗУ «Про страхування».

Просила суд, стягнути з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхову виплату внаслідок страхового випадку в розмірі 190000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхову виплату внаслідок страхового випадку в розмірі 190000 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПрАТ «СК «Українська страхова група» через представника подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалось на те, що факт алкогольного сп`яніння, у стані якого перебував ОСОБА_2 підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чеком з приладу Drager Alcotest 6820 з показником 1.59 проміле та показаннями двох свідків, а саме показаннями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які у протоколі про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_2 підтвердили факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 .

Крім того, вказані факти були підтверджені і самим ОСОБА_2 , про що свідчить його підпис у вищезазначеному акті.

Однак, судом першої інстанції вказані докази не було взято до уваги, та як наслідок висновки суду викладені в рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, а саме тому факту, що ОСОБА_2 все ж перебував в стані алкогольного сп`яніння під час настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п.3.1.6 р.3 Договору страхування, страховими випадками не визнаються події, які настали внаслідок або під час керування застрахованим ТЗ водієм, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та/або перебував під впливом наркотичних чи токсичних речовин та/або перебував під впливом медичних препаратів, застосування яких протипоказане при керуванні ТЗ.

Звертає увагу, що для страховика, згідно умов Договору страхування, важливим є сам факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння, а даний факт підтверджується чеком «Драгера», згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.п.16.1.11 р.16 Договору страхування, підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є випадки передбачені чинним законодавством України, цим Договором, а також якщо подія, що призвела до збитків сталася за будь-якої умови, зазначеної в розділі 3 частини 2 Договору або внаслідок навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку.

Крім цього, зазначає, що неповідомлення позивачем про настання страхового випадку та не звернення вчасно з відповідною заявою позбавило відповідача права встановити чи є подія страховим випадком, що є також підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Просило, скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 28 грудня 2017 року між страхувальником ПрАТ «СК «Українська страхова група» та страхувальником (співвласник транспортного засобу) ОСОБА_2 і вигодонабувачем (власник транспортного засобу) ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0107-17-01061, а саме транспортного засобу «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п.2.2.2 договору, ДТП (страховий випадок) є подія, що сталася під час руху застрахованого та/або іншого ТЗ, внаслідок якої завдані пошкодження застрахованому ТЗ.

Згідно із п.9.4.4 договору, страховик зобов`язаний виплатити у разі страхового випадку страхове відшкодування згідно умовами договору.

Відповідно до п.9.5.2. договору, вигодонабувач має право на першочергове отримання страхового відшкодування.

Із пункту 5 договору вбачається, що дійсна вартість ТЗ на дату укладання договору становить 190 000 грн; страхова сума КАСКО (ТЗ та ДО) становить 190 000 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №045080 від 23 травня 2018 року, ОСОБА_2 23 травня 2018 року о 00 годині 10 хвилин по вул. Закревського, 27/2 в м. Києві керував автомобілем «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6820 в присутності двох свідків.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2018 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Крім того, 23 травня 2018 року о 00 годині 10 хвилин по вулиці Закревського, 27/2 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна подія за участю водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 та водієм ОСОБА_5 , який керував автомобілем марки «Daewoo Nubira», державний номер НОМЕР_3 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Однак з мотивувальної частини постанови суду, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 23 травня 2018 року, сталася внаслідок виїзду водія автомобіля «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1 на перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофора.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 18 липня 2018 року провадження по справі відносно ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

26 липня 2018 року ОСОБА_2 після постановлення судом постанови від 11 липня 2018 року про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Українська страхова група» про виплату страхового відшкодування, відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0107-17-01061.

Однак, 22 листопада 2018 року від ПАТ «СК «Українська страхова група» надійшов лист 03/6921, відповідно до якого страховик відмовляє страхувальнику у виплаті страхового відшкодування мотивуючи тим, що ОСОБА_2 під час ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, також зазначили, що позивач пропустив строк подачі заяви про страхове відшкодування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо повідомлення страхової компанії, та подав письмову заяву до страховика про настання вищевказаної події та виплату страхового відшкодування, після набрання законної сили постанови Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2018 року, якою встановлено, що ОСОБА_2 не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Необхідні дії для підтвердження настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування були виконані, що відповідає п.10.14. договору страхування, документи, передбачені розділом 11 договору, в тому числі й письмова заява про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування (страхової виплати) надаються страховику не пізніші 90 календарних днів з моменту настання події чи моменту першої можливості отримання документів, строк видачі яких зазначений законодавством.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст.985, ч.1 ст.636 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку, на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Як випливає з роз`яснень наданих у п.19 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

З огляду на вказане, несвоєчасне повідомлення про страховий випадок не може бути підставою для відмови у страховій виплаті.

Разом з тим, пунктом 3.1.6 договору страхування сторони погодили, що страховим випадком не визнаються події, які настали внаслідок або під час керування застрахованим ТЗ водієм, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та/або перебував під впливом наркотичних чи токсичних речовин та/або перебував під впливом медичних препаратів, застосування яких протипоказане при керуванні ТЗ.

Факт алкогольного сп`яніння, у стані якого перебував ОСОБА_2 підтверджується Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чеком з приладу Drager Alcotest 6820 з показником 1.59 проміле та показаннями двох свідків, які у протоколі про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_2 підтвердили факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 .

Вказані факти були підтверджені і самим ОСОБА_2 , про що свідчить його підпис у зазначеному вище акті.

Не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані сп`яніння 23 травня 2018 року о 00 годині 10 хвилин у м. Києві по вул. Закревського, 27/2 не спростовує самого факту його сп`яніння під час керування застрахованим транспортним засобом, що відповідно до п.3.1.6 умов договору страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Сам по собі факт закриття провадження в адміністративній справі №754/7116/18 не є підставою для звільнення особи від цивільно-правової відповідальності; крім того, провадження у справі щодо відповідача закрито з нереабілітуючих підстав та не встановлено, що останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року (справа №569/6516/15).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1,2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, дав неналежну оцінку зібраним доказам, невірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до неправильного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім цього, згідно з вимогами ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови у позові на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги ПрАТ «СК «Українська страхова група» сплатило судовий збір у розмірі 4275 грн, а тому зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - адвоката Гедз Юлії Володимирівни задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про стягнення страхової виплати внаслідок страхового випадку за договором страхування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул. Федорова, 32-А, ) судовий збір у розмірі 4275 (чотири тисячі двісті сімдесят п`ять) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба