Провадження 2/127/2289/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2020 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Максимчука Я.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
13.07.2020 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 29.12.2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 31 000 грн. строком на 1 рік. Позичені кошти в сумі 31 000 грн. були передані відповідачу під час укладення договору позики, про що відповідач надала розписку.
Відповідно до п.3.4 договору позики та розписки від 29.12.2016 року відповідач зобов`язалась повернути зазначену суму коштів повністю або частинами не пізніше 29.12.2017 року. За змістом договору позика є безвідсотковою у разі дотримання умов договору.
У строк, визначений договором, суму позики відповідач не повернула. Вимогу від 23.06.2020 року про повернення коштів не виконала.
Пунктом 6.2 договору позики визначено, що при простроченні повернення позики позичальник сплачує індекс інфляції за весь час прострочення, а також 25% річних від неповернутої суми за весь час прострочення.
Відповідно до ст.ст. 625, 629, 1046 ЦК України пПозивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача загальну суму боргу - 31 000 грн., 25% річних 19 565, 69 грн. (за період з 30.12.2017 року по 08.07.2020 року на суму боргу 31 000 грн.), інфляційні 4 730, 60 грн. (за період з 30.12.2017 року по 08.07.2020 року на суму боргу 31 000 грн.), судові витрати 840, 80 грн. та витрати на правову допомогу 7 000 грн.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Богословський С.В., діючий на підставі ордера серії ВН № 146830 від 25.06.2020 року (а.с. 14), позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити у повному обсязі. Наголосив, що позика надавалась відповідачу 29.01.2016 року строком на один рік, однак, договір позики відповідач не виконала навіть частково, позику не повернула, тому зобов`язана сплатити суму боргу 31 000 грн., 25% річних згідно п. 6.2 договору - 19 565, 69 грн. (за період з 30.12.2017 року по 08.07.2020 року на суму боргу 31 000 грн.) та інфляційні 4 730, 60 грн. (за період з 30.12.2017 року по 08.07.2020 року на суму боргу 31 000 грн.), всього 55 295, 60 грн. Наполягав також на стягненні судового збору в сумі 840,80 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 7 000 грн., детальний розрахунок яких зобов`язався надати згідно вимог ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення засідання не подавала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 29.12.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір безвідсоткової поворотної позики, згідно з яким позикодавець ОСОБА_1 надав позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти 31 000 грн., а позичальник зобов`язалась повернути всю суму позики до 29.12.2017 року (п.1.1 3.4). Підписання даного договору позичальником свідчить про отримання всієї суми позики від позикодавця (п. 3.5) позика передана позикодавцем позичальнику під час підписання даного договору (п.3.6).
На підтвердження передання всієї суми позики відповідач надала розписку від 29.12.2016 року, оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні (а.с. 7).
Позичальник ОСОБА_2 зобов`язалась повернути кошти не пізніше 29.12.2017 року на умовах, передбачених цим договором (п.5.1.1.).
Відповідно до п. 6.2 договору за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору винна сторона несе відповідальність в порядку, визначеному чинним законодавством України та цим договором (п.6.1).
При простроченні повернення позики позичальник сплачує індекс інфляції за весь час прострочення, а також 25% річних від неповернутої суми за весь строк прострочення (п. 6.2).
Сторони договору також домовились, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 29.12.2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором (п.8.1) (а.с. 6).
Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України.
Позикодавець виконав умови договору позики від 29.12.2016 року та передав грошові кошти позичальнику ОСОБА_2 , яка, в порушення взятих на себе зобов`язань, борг не повернула.
Наявність оригіналу розписки у позикодавця ОСОБА_1 свідчить про невиконання умов договору позики відповідачем.
Правовідносини, що виникли між сторонами із договору позики та договору про відступлення права вимоги є зобов`язальними, і регулюються нормами глави 47, 48, 51, 71 ЦК України.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Станом на день розгляду даної справи борг за договором позики від 29.12.2016 року відповідач не повернула, тому сума боргу підлягає стягненню з ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог частини 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не був оспорений відповідачем, 25% річних згідно п. 6.2 договору на суму боргу 31 000 грн. за період з 30.12.2017 року до 08.07.2020 року становить 19 565,69 грн. Інфляційне збільшення на суму боргу 31 000 грн. за період з 30.12.2017 року до 08.07.2020 року становить 4730,60 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн., сплата якого підтверджена квитанцією від 08.07.2020 року (а.с. 5).
Керуючись ст.ст. 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) борг за договором позики від 29.12.2016 року станом на 08.07.2020 року в сумі 55 296 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 29 коп. та судовий збір в сумі 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 13.11.2020 року.

Суддя: