Провадження № 2/752/369/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 січня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення, дій та бездіяльності, припинення дії, зобов`язання вчинити дії, зміна правовідношення та припинення правовідношення, -

в с т а н о в и в:

у липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

В подальшому неодноразово уточнював свої позовні вимоги і остаточно просив суд:

- визнати незаконними рішення, дії чи бездіяльність Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації щодо видачі ордеру на зайняте (невільне) житлове приміщення іншій особі, що потягло за собою як наслідок в подальшому вчинення особами протиправних дій щодо квартири АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скасувати договір (угода) К/П квартири АДРЕСА_1 від 06.06.2000 року, реєстраційний номер 1460, посвідчений приватним нотаріусом Криворучком В.П. на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у зв`язку із арештом нерухомого вищезазначеного майна, зареєстрованого 27.06.2008 року за № 7472391 реєстратором першої Київської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 ;

- визнати право спадкування нерухомого майна однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі ст. 1261 ЦК України за законом спадкоємцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві (т. 3 а.с. 66-69).

Свої вимоги мотивував тим, що Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією було видано ордер на зайняте (невільне) житлове приміщення особі - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав його батько - ОСОБА_6 відповідно до ордеру № 14-к від 08.01.1990 року, виданого на підставі рішення Виконавчого Комітету Київської міської ради народних депутатів м. Києва № 1153 від 26.12.1989 року за пропозицією Комісії при Управлінні по обліку, розподілу житлової площі та керівництву ЖБК, за яким передано житлове приміщення у власність як одинаку.

Вказав, що його батько самостійно з квартири не виселявся і згідно ст. 64 ЖК України фактично володів усіма правами й виконував обов`язки наймача квартири АДРЕСА_1 . Однак, Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією через незаконні рішення, дії та бездіяльність були порушені житлові права ОСОБА_6 видачею ордеру іншій особі на зайняте (невільне) житлове приміщення, що в подальшому привело як наслідок вчинення особами протиправних дій, а саме: отримання незаконного рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та укладення 06.06.2000 року незаконного договору (угоди) між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , котрий був посвідчений приватним нотаріусом Криворучком В.П за реєстровим № 1460, і це при тому, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оголошений померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою від 18.09.2015 року відкрито провадження у справі (т. 1 а.с. 62).

Ухвалою від 14.11.2018 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. та призначено підготовче засідання на 30.01.2019 року (т. 2 а.с. 216-218).

30.01.2019 року у зв`язку із уточненням позовних вимог підготовче засідання у справі відкладено на 28.03.2019 року (т. 3 а.с. 28).

28.03.2019 року справа не розглядалась, підготовче засідання у справі відкладено на 29.07.2019 року (т. 3 а.с. 54).

29.07.2019 справа не розглядалась, підготовче засідання у справі відкладено на 23.10.2019 року (т. 3 а.с. 71).

23.10.2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд справи на 22.01.2020 року (т. 3 а.с. 90).

30.01.2019 року відповідачем - Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією подано відзив на позов, в котрому останній просив суд відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю та недоведеністю. Посилався на те, що не має власного житлового фонду і розпоряджається лише тією житловою площею, яка щороку виділяється виконавчим комітетом Київської міської ради (КМДА), позивач на квартирному обліку як такий, що потребує поліпшення житлових умов, не перебуває, тому й відсутні підстави надання йому останньої. Також, вказав на те, що внаслідок зміни у питаннях організації управління районами у м. Києві була створена Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, котра не є правонаступником ліквідованих попередніх адміністрацій.

Крім того, просив застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності (т. 3 а.с. 31-34).

15.03.2019 року до суду позивачем подано відповідь на відзив, в котрій останній просив відхилити відзив Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації як необґрунтований та безпідставний (т. 3 а.с. 46-48).

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подав.

Третя особа - ОСОБА_3 пояснення щодо позову не надав.

В судовому засіданні 22.01.2020 року представник позивача вимоги позову з уточненнями підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа - ОСОБА_3 , будучи в установленому законом порядку повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши представника позивача яка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності учасників процесу, які не з`явились, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі рішення № 1153 виконкому Київської міської ради народних депутатів від 26.12.1989 року «Про надання жилих приміщень громадянам, будинки яких підлягають знесенню за планом реконструкції м. Києва та стають на капітальний ремонт» ОСОБА_6 як одинаку було надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером № 14 серія К від 08.01.1990 року.

22.07.1993 року ОСОБА_6 виписаний з вказаної квартири у зв`язку зі смертю.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2006 року ОСОБА_6 визнано безвісно відсутнім з 01.01.2000 року.

Відповідно до розпорядження представника Президента України у Московському районі м. Києва № 83 від 03.02.1993 року ОСОБА_2 надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на підставі якого 04.02.1993 року останній отримав ордер № 38615 серія Б.

Розпорядженням органу приватизації № 22787 від 18.11.1999 року спірну квартиру передано ОСОБА_2 у приватну власність.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.06.2000 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , останні купили в рівних частках спірну квартиру, яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державною адміністрацією Московського району м. Києва 18.11.1999 року згідно з розпорядженням № 22787 від 18.11.1999 року і зареєстрованого в БТІ 06.12.1999 року під № 4743.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.04.2014 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. т. а.с. 41).

Згідно ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.02.2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 про визнання ордеру недійсним, недійсною приватизації та скасування рішення, про визнання права користування житловим приміщенням, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2008 року провадження у якому закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, встановлено, що на момент видачі ордеру ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 був відсутній в ній з нез`ясованих причин. ОСОБА_7 періодично цікавився життям свого батька і звернувся з пошуками останнього лишу у 2004 році. Доказів того, що ОСОБА_7 проживав разом із батьком у квартирі АДРЕСА_1 , користувався нею та доглядав за квартирою з моменту вселення також не надано. Тому, судом встановлено, що на момент надання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 остання дійсно була вільна.

Крім того, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління юстиції м. Києва про визнання записів і договору купівлі-продажу недійсними, виселення та поновлення прав, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.01.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.02.2013 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено з посиланням на обставини, встановлені рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання ордеру недійсним, розпорядження, поновлення права власності на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання добросовісними набувачами квартири та права власності на квартиру в рівних частках, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2012 року, котрим у задоволенні первісного та зустрічного позову було відмовлено, з тих підстав, що записи до особового рахунку квартири АДРЕСА_1 вносилися на підставі ордеру № 38615 серія Б, отриманого ОСОБА_2 04.02.1993 року, у визнанні недійсним якого судом було відмовлено та відповідне рішення набрало законної сили, та відсутні докази незаконності укладання договору купівлі-продажу.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог.

Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідачів, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідачі порушили його права.

Крім того, згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилаючись на те, що спірна квартира була надана його батьку у приватну власність, позивачем доказів в розрізі положень ст. 76-81 ЦПК України не надано.

Заявляючи вимогу про визнання за ним права на спадкування нерухомого майна однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі ст. 1261 ЦК України за законом спадкоємцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві, позивачем також не надано належних та допустимих доказів про те, що його права як спадкоємця першої черги порушені, тим паче, що саме за його заявою, як зазначено при зверненні до суду, було відкрито спадкову справу після померлого ОСОБА_6 .

Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог.

До того ж, вимога позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була предметом розгляду судами, ї у її задоволенні було відмовлено.

Вимога про скасування договору (угоди) К/П квартири АДРЕСА_1 від 06.06.2000 року, реєстраційний номер 1460, посвідчений приватним нотаріусом Криворучком В.П. на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у зв`язку із арештом нерухомого вищезазначеного майна, зареєстрованого 27.06.2008 року за № 7472391 реєстратором першої Київської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 , на думку суду, також не підлягає задоволенню з огляду на невірно обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів.

Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи заперечень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 15, 16, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення, дій та бездіяльності, припинення дії, зобов`язання вчинити дії, зміна правовідношення та припинення правовідношення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.02.2020 року.

Суддя В.С. Хоменко