ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/448/20 Справа № 191/963/17 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

додаткова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Деркач Н.М., Макарова М.О.

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна на незаконне рішення приватного виконавця, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсною ринкову вартість нежилого приміщення загальною площею 202,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , визначену приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 від 02 грудня 2019 року, в розмірі 378 000 грн., та визначено її в розмірі 143 4933 грн. /а.с.40/.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року скасовано ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на незаконне рішення приватного виконавця.

22 жовтня 2020 року до апеляційного суду надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 10 400 грн в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Заява мотивована тим, що приймаючи нову постанову від 20 жовтня 2020 року про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця апеляційний суд не вирішив питання про стягнення з заявника на користь приватного виконавця судові витрати понесені на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що заява приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з заявою приватний виконавець надає суду договір про надання адвокатських послуг, додаток №1 виплата гонорару та компенсація додаткових витрат, акт при прийняття-передачі наданих послуг та розписка про отримання адвокатом грошових коштів у сумі 10 400 грн. про надання адвокатських послуг. Зазначені документи було надано заявником на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Проте, заявником не було надано належних доказів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, таких як квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.

За таких обставин заява приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Разом з цим, під час вирішенням питання щодо ухвалення додаткового рішення колегією суддів встановлено, що під час прийняття постанови від 20 жовтня 2020 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат понесених зі сплати за подання апеляційної скарги.

Враховуючи наведені норми закону сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 420, 40 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни.

керуючись ст.ст. 270 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволені заяви Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни судові витрати 420, 40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Н.М. Деркач

М.О. Макаров