ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/179/20 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 302000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та сторін: позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Біль Р.С., відповідача ОСОБА_2 , її представника - адвоката Федчишина Г.С., представника відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області - Чаповського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/16517/18 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Біль Руслана Степановича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2019 року, ухваленого суддею Сливкою Л.М., повний текст якого складений 04 жовтня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біль Руслан Степанович до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права на безоплатну приватизацію, -

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2018 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біль Р.С. звернулася в суд із позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення четвертого скликання чотирнадцятої сесії Скоморохівської сільської ради від 05 серпня 2004 року №107; визнання незаконним та скасування рішення четвертого скликання сімнадцятої сесії Скоморохівської сільської ради від 07 квітня 2005 року "Про передачу у приватну власність земельної ділянки для житлового будівництва"; визнання недійсним державного акту про право власності ОСОБА_2 від 21 лютого 2006 року, серія ЯГ №007463 на земельну ділянку за кадастровим номером 020010237, загальною площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території села АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 право на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0,1800 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах населеного пункту АДРЕСА_1 , відповідно до плану меж земельної ділянки та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Галицькі Землі" на замовлення ОСОБА_1 відповідно до договору №06-02/18 від 16 лютого 2018 року, суміжниками та власниками якої є землі Великогаївської громади (кадастровий номер не присвоєний), громадянин ОСОБА_3 (кадастровий номер :02:001:0236), землі Великогаївської громади (кадастровий номер не присвоєний), громадянин ОСОБА_4 (кадастровий номер :03:001:0475).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біль Р.С. зазначила, що ОСОБА_1 від 04 лютого 2002 року рішенням третього скликання сімнадцятої сесії Скоморохівської сільської ради №24 виділено за рахунок вільного присадибного фонду земельну ділянку площею - 0,18 га по АДРЕСА_1 між сусідами справа ОСОБА_4 зліва вільна для індивідуального будівництва. 01 липня 2002 року нею виготовлено будівельний паспорт на забудову. 28 травня 2002 року на підставі Акту виносу в натурі плану земельної ділянки, червоних ліній і проведення розбивки контурів фундаментів будівель та споруд спірна земельна ділянка разом з закріпленими на ній геодезичними знаками передана ОСОБА_1 . Рішенням четвертого скликання сімнадцятої сесії Скоморохівської сільської ради від 22 квітня 2005 року №161 передано у приватну власність дану земельну ділянку позивачу.

Рішенням четвертого скликання чотирнадцятої сесії Скоморохівської сільської ради №107 від 05 серпня 2004 року надано земельну ділянку ОСОБА_2 між сусідами справа - ОСОБА_5, зліва - вільна. Рішенням сімнадцятої сесії четвертого скликання Скоморохівської сільської ради №143 від 22 квітня 2005 року ОСОБА_2 надано дозвіл на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,18 га із земель населеного пункту та зобов`язано виготовити державний акт на право приватної власності. На підставі рішення від 22 квітня 2005 року на замовлення ОСОБА_2 ПМП "ЮКО" у 2005 році було помилково розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,18 га за адресою: АДРЕСА_1, яка була виділена в користування ОСОБА_1 21 лютого 2006 року Тернопільською РДА, ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності серії АГ №007463 на вказану земельну ділянку за кадастровим номером 020010237. Про порушене її право щодо спірної земельної ділянки позивачка дізналася лише у 2018 році в ході розроблення на її замовлення технічної документації із землеустрою щодо приватизації земельної ділянки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біль Руслан Степанович до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права на безоплатну приватизацію - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Біль Р.С. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2019 року у справі №607/16517/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що воно є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи по суті спору.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Біль Р.С. зазначив, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення), так і суб`єктивні (особа дізналася або могла була дізнатися про це порушення) моменти, при цьому позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, а відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення позивач міг отримати раніше. Судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки, що у відповідності до чинного законодавства України позивачем систематично в період з 2002 по 2019 року сплачувався земельний податок за користування виділеною їй земельною ділянкою у Тернопільському районі с. Прошова, площею 0,18 га, що підтверджується відповідними квитанціями, які частково збереглись у позивачки та були надані суду першої інстанції. Судом не надано правової оцінки тому, що Великогаївською селищною радою погоджені межі спірної земельної ділянки, суміжником якої у позивача була ОСОБА_4 , що підтверджується актом прийомки - передачі межових знаків на зберігання у ході розроблення відповідної технічної документації із землеустрою. Проте, на стадії завершення розроблення зазначеної документації, згідно довідки державної статистичної звітності №1876/177-18 від 05 липня 2018 року було встановлено, що спірна земельна ділянка вже належить відповідачу. Також, судом не надано оцінки аргументам позивача, що Великогаївською сільською радою видано два різних за формою та змістом рішення від 22 квітня 2005 року №143, одне з яких було надано до суду, а інше розробнику ПМП "ЮКО", а також, що відповідачем не надано суду докази про внесення змін до Генерального плану забудови с. Прошова та відповідно внесено зміни в частині суміжника Подлісного. Не взято до уваги доводи позивача, що на спірній земельній ділянці будь-яких будівель немає. ПМП "ЮКО" неправомірно розробив відповідну документацію із землеустрою на спірну земельну ділянку, оскільки виділена земельна ділянка відповідача знаходилась у іншому місці с. Прошова, суміжником якої був ОСОБА_5.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що апеляційну скаргу не визнає, заперечує, вважає її такою, що не відповідає дійсності та вимогам законодавства, а рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, яке ґрунтується на всебічній, повній, об`єктивній і безпосередній оцінці доказів та винесене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Щодо поважності причин пропущеного строку позовної давності, то починаючи з лютого 2006 року, коли ОСОБА_2 отримала земельну ділянку у власність до липня 2018 року, позивачем не зроблено жодного кроку в захист свого нібито порушеного права. Також, апелянт робить посилання на статті ЦК України, ЗК України, постанови ВС, які суд першої інстанції врахував при винесенні рішення і дав їм належну оцінку та обґрунтував їх в рішенні. Крім цього, позивачем будь-якими належними та допустимими доказами не доведено, що земельна ділянка, яку ОСОБА_2 отримала у власність є саме тією самою спірною, однак, як видно з матеріалів справи суміжні землекористувачі (власники) у земельних ділянках різні. Також те, що всі підняті і записані в апеляційній скарзі питання щодо неправомірності винесеного рішення були предметом обговорення в судових засіданнях.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Біль Р.С. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області - Чаповський В.В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнав і пояснив, що ПМП "ЮКО" помилково розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка виділена в користування ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 . Земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться в іншому ряді і межує справа - ОСОБА_5 , а зліва - ОСОБА_3

ОСОБА_2 та її представник адвокат Федчишин Г.С. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що дійсно по сусідству з нею знаходиться земельна ділянка ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення сторін, свідка, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи дату прийняття рішення сільської ради про виділення позивачу земельної ділянки, а саме 04 лютого 2002 року та застереження яке міститься у вказаному рішенні стосовно вилучення земельної ділянки та передання її іншому забудівнику, у разі її невикористання протягом року, початок відліку строку позовної давності слід вважати 05 лютого 2003 року, тобто момент, з якого позивачка повинна була цікавитися долею своєї земельної ділянки. Відтак, станом на момент звернення до суду із вказаним позовом, а саме 22 серпня 2018 року трирічний строк позовної давності сплинув. При цьому, стороною позивача не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 вчиняла будь-які дії, які свідчили б про її зацікавленість у стані виділеної їй земельної ділянки протягом 2002-2018 років, а також не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку позовної давності.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки він не відповідає обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Умовами статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

При цьому, тільки після 02 квітня 2002 року згідно з Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 02 квітня 2002 року №449 обов`язковим реквізитом державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою став кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про Державний земельний кадастр" державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК України.

Судом встановлено, що 04 лютого 2002 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області із заявою, у якій просила виділити їй земельну ділянку, площею 0,18 га по АДРЕСА_1 під будівництво житлового будинку і господарських будівель (а.с. 15).

На підставі вказаної заяви рішенням сімнадцятої сесії третього скликання Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №24 від 04 лютого 2002 року вирішено у відповідності до генерального плану забудови села Прошова виділити ОСОБА_1 на будівництва за рахунок вільного присадибного фонду земельну ділянку площею 0,18 га по АДРЕСА_1 між сусідами справа ОСОБА_4 зліва - вільна для індивідуального будівництва. Надати ОСОБА_1 дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на виділеній земельній ділянці (а.с. 16).

Згідно з рішенням сімнадцятої сесії третього скликання Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 24 від 04 лютого 2002 року, на замовлення ОСОБА_1 , Тернопільським районним комунальним підприємством "Селопроектбудсервіс" було виготовлено будівельний паспорт №15593 на забудову земельної ділянки, індивідуального забудівника (а.с. 20-28).

На підставі заяви позивача, рішенням сімнадцятої сесії Четвертого скликання Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №161 від 07 квітня 2005 року "Про передачу в приватну власність земельної ділянки для житлового будівництва" вирішено передати ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку загальною площею 0,18 га із земель житлової та громадської забудови, яка розташована по АДРЕСА_1 між сусідами справа ОСОБА_4, зліва - вільна для індивідуального будівництва (а.с. 29).

Рішенням четвертого скликання чотирнадцятої сесії Скоморохівської сільської ради №107 від 05 серпня 2004 року надано земельну ділянку ОСОБА_2 між сусідами: справа - ОСОБА_5, зліва - вільна. Рішенням сімнадцятої сесії четвертого скликання Скоморохівської сільської ради №143 від 22 квітня 2005 року ОСОБА_2 надано дозвіл на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,18 га із земель населеного пункту в АДРЕСА_1 між сусідами справа - ОСОБА_5 , зліва - вільна площа та зобов`язано виготовити державний акт на право приватної власності (а.с.34-35).

На замовлення ОСОБА_2 , у 2005 році ПМП "ЮКО" розробило технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,18 га за адресою: АДРЕСА_1, згідно якої суміжним землекористувачем ОСОБА_2 є ОСОБА_3

21 лютого 2006 року ОСОБА_2 , на підставі вказаної технічної документації, Тернопільською РДА, видано державний акт на право приватної власності серії АГ №007463 на земельну ділянку за кадастровим номером 020010237, яка була виділена в користування ОСОБА_1 , що підтверджується публічною кадастровою картою України.

Також, даний факт підтверджується оглянутим у судовому засіданні генеральним планом забудови села Прошова Тернопільського району Тернопільської області, з якого вбачається, що земельна ділянка, яка виділена в користування ОСОБА_1 знаходиться по сусідству з земельною ділянкою ОСОБА_4 , а земельна ділянка ОСОБА_2 - між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що не відповідає технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, виконаної приватним малим підприємством"ЮКО".

Допитані в судовому засіданні сторони та свідок ОСОБА_3 підтвердили, що по АДРЕСА_1 фактично існує ряд забудови зліва та справа, земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться між земельними ділянками належними ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться по сусідству з земельною ділянкою належною ОСОБА_4 .

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що державний акт на право приватної власності серії АГ №007463 на земельну ділянку за кадастровим номером 020010237, який був виданий на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, виконаної приватним малим підприємством "ЮКО", порушує права та охоронювані законом інтереси позивача ОСОБА_1 , а тому слід його визнати недійсним.

У частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення четвертого скликання чотирнадцятої сесії Скоморохівської сільської ради від 05 серпня 2004 року №107 щодо виділення земельної ділянки ОСОБА_2 , визнання незаконним та скасування рішення четвертого скликання сімнадцятої сесії Скоморохівської сільської ради від 07 квітня 2005 року "Про передачу у приватну власність земельної ділянки для житлового будівництва" ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0,1800 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах населеного пункту АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає, що слід відмовити, оскільки зазначені рішення сільської ради прийняті в установленому законом порядку і не порушують права та охоронювані законом інтереси позивачки ОСОБА_1 з огляду на те, що вони видані на різні земельні ділянки, які фактично існують, а щодо права на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 0,1800 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах населеного пункту АДРЕСА_1 , то воно ніким не порушено і позивач ОСОБА_1 вправі ним розпорядитись згідно наданих рішень Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №24 від 04 лютого 2002 року та №161 від 07 квітня 2005 року, які ніким не скасовані.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності звернення до суду, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як зазначено в ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вказала ОСОБА_1 в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, що вона дізналася про незаконну приватизацію спірної земельної ділянки ОСОБА_2 у ході розроблення на її замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) лише 05 липня 2018 року, що підтверджується Довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями на території Скоморохівської сільської ради гр. ОСОБА_1 №1876/177-18 від 05 липня 2018 року (а.с. 39).

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Біль Руслана Степановича слід задовольнити частково, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов представника ОСОБА_1 - адвоката Біль Руслана Степановича в частині визнання недійсним державного акта про право власності ОСОБА_2 . Визнати недійсним державний акт про право власності ОСОБА_2 від 21 лютого 2006 року, серія ЯГ №007463 на земельну ділянку за кадастровим номером 020010237, загальною площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території села АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог - відмовити з інших підстав.

Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 4 228 (чотири тисячі двісті двадцять вісім) гривень 80 копійок, а апеляційну скаргу задоволено частково, а саме: одну позовну вимогу, що становить 1 057 (одну тисячу п`ятдесят сім) гривень 20 копійок, а також за подачу позову у суд першої інстанції в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, що разом становить 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_7 , паспорт Серія НОМЕР_3 ), Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї, Тернопільського району, Тернопільської області, поштовий індекс: 47722, ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , паспорт Серія НОМЕР_1 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 02 листопада 2004 року) в рівних частинах сплачений нею судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Біль Руслана Степановича - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов представника ОСОБА_1 - адвоката Біль Руслана Степановича в частині визнання недійсним державного акта про право власності ОСОБА_2 .

Визнати недійсним державний акт про право власності ОСОБА_2 від 21 лютого 2006 року, серія ЯГ №007463 на земельну ділянку за кадастровим номером 020010237, загальною площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території села АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_7 , паспорт Серія НОМЕР_3 ), Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї, Тернопільського району, Тернопільської області, поштовий індекс: 47722, ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , паспорт Серія НОМЕР_1 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 02 листопада 2004 року) в рівних частинах сплачений нею судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді