Справа № 592/5114/19
Провадження № 2-п/592/16/20
УХВАЛА

17 лютого 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Олійник В. О. ,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: адвоката Сапіча В. М. ,

представника відповідача: адвоката Романенка Є. О. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Романенка Євгена Олександровича про перегляд заочного рішення по справі № 592/5114/19, -

В С Т А Н О В И В :

01.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2 про встановлення часток власності у спільному сумісному майні та припинення права спільної сумісної власності (вхідний № 18831/19 від 01.04.2019 року) (а. с. 2) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.04.2019 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення часток власності у спільному сумісному майні та припинення права спільної сумісної власності. Ухвала набрала законної сили 10.04.2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/63889833) (а. с. 15) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.08.2019 року було закрито підготовче провадження та було призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення часток власності у спільному сумісному майні та припинення права спільної сумісної власності до судового розгляду по суті на 10.09.2019 року на 16 годину 00 хвилин. В судове засідання було викликано сторони, представників сторін. Ухвала набрала законної сили 22.08.2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/83806489) (а. с. 47) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2019 року було постановлено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення часток власності у спільному сумісному майні та припинення права спільної сумісної власності розглянути заочно. Ухвала набрала законної сили 10.09.2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84277926) (а. с. 52) .

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення часток власності у спільному сумісному майні та припинення права спільної сумісної власності було задоволено. Було ухвалено припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Було ухвалено визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Заочне рішення набрало законної сили 11.10.2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84277920) (а. с. 54, 55) .

03.01.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Романенко Євген Олександрович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву про перегляд заочного рішення по справі № 592/5114/19, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 випадково стало відомо про те, що Ковпаківським районним судом м. Суми було прийнято заочне рішення по справі № 592/5114/19, в якій він є відповідачем. 24.12.2019 року його представник ознайомився з матеріалами справи і тільки від цієї дати стало відомо про зазначене рішення, а тому пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення має бути поновлений на підставі ч. 3 ст. 283 ЦПК України. В матеріалах справи наявне повідомлення про те, що відповідач не використовує адресу для листування по АДРЕСА_3 . Крім того, у відзиві на позовну заяву вказувалась адреса для листування: АДРЕСА_4 . Незважаючи на вказані обставини, всі листи по справі, у тому числі повістки і заочне рішення, направлялись на адресу по вул. Інтернаціоналістів. Це обумовило ту обставину, що відповідач не був проінформований як про призначені судові засідання, так і про рішення суду, що також підтверджує поважність причин пропуску строку подання заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, судом не прийнято рішення по заявленому клопотанню стосовно внесення на депозитний рахунок суду грошової суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим право на правову допомогу не було реалізовано. Відповідач вимушений клопотати про перегляд вказаного заочного рішення по справі враховуючи наступне. Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Між тим, зазначені умови одночасно у справі не існують, оскільки відповідач не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а також ним поданий відзив, а, отже, заочний розгляд справи у даному випадку неможливий. Внаслідок заочного вирішення справи залишилися поза увагою суду заперечення відповідача по справі, письмові докази. Так, вимоги позовної заяви є безпідставними та необґрунтованими, а тому відповідач вимушений не погодитися та заперечувати щодо наведених позивачем обставин та всіх правових підстав позову з посиланням на відповідні докази та норми права. З даного приводу відповідач зазначає наступне. 1. Позивачем не надано жодних документів на підтвердження існування спору між сторонами, а саме: з приводу того, що він не визнає за позивачем право власності на 1/3 частку квартири. Позивач до нього з даного приводу жодного разу не звертався. Звідси виникає питання хто, на думку позивача, не визнає його право власності на 1/3 частки квартири? Чому саме він повинен бути відповідачем по справі, сплачувати судовий збір, а не, наприклад, певна нотаріальна контора, нотаріус? Позовна заява має явно штучний характер. Зі змісту ст. 3 ЦПК України слідує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, У даній справі відсутні відомості стосовно будь-яких порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача в межах його позову, що підтверджено матеріалами справи. Також вимоги позивача є необґрунтованими через те, що не надано жодних доказів порушення, невизнання або оспорювання права власності на квартиру. Слід зазначити про те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України) . Тобто спадщина вже належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини і звертатись для цього до суду не треба. Задоволення позовних вимог буде мати для нього негативні наслідки у виді стягнення з нього судових витрат. Він повністю заперечує проти задоволення позову. 2. Позивач зазначає про спори з оплати комунальних послуг, однак жодним чином не повідомив суд про існування судових рішень, якими йому було відмовлено у задоволенні його позовних вимог щодо зобов`язання його платити за комунальні послуги через те, що він у квартирі не проживає, а, отже, і не користується відповідними комунальними послугами. Позивач неодноразово звертався до суду з різними вимогами, які здебільшого стосувалися питання розподілу комунальних послуг, визнання заповіту недійсним, встановлення порядку користування кватирою. У всіх позовних заявах позивачу було відмовлено. 3. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, клопотання про зобов`язання внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу. Слід зазначити про те, що позивач постійно, вже декілька років поспіль, звертається до нього з безпідставними позовними заявами, у задоволенні яких суди відмовляють. Позивач явно зловживає наданими йому правами шляхом безпідставного звернення до суду та цей позов також має явно штучний характер (до відзиву додана частина наявних судових рішень і документів, інші будуть надані пізніше, а саме: після відповіді Ковпаківського районного суду м. Суми на запит) . Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат) . Ч. 4 вказаної статті передбачає, що як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу) . Таке забезпечення судових витрат застосовується у тому числі якщо позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов. Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові. У зв`язку з викладеним, через постійні безпідставні позовні заяви відносно нього з боку позивача, він вимушений клопотати перед судом про постановления ухвали, якою необхідно зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на, у тому числі, професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. . Таке клопотання не було вирішене судом. Як встановлено ч. 2 ст. 138 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Планується понести витрати: 1. Ознайомлення з відповіддю на відзив, підготовка, подача до суду та сторонам заперечення на відповідь на відзив, консультації у адвокатів, фахівців у галузі права: 4 години = 10 грн. . 2. Прибуття до суду та участь у судових засіданнях по справі: приблизно 6 годин = 15 грн. . 3. Звернення за правничою допомогою для представництва і захисту його інтересів адвокатом або іншим фахівцем у галузі права гонорар мінімум 4000 грн. . Загальна сума понесених витрат (на час подачі відзиву) : 22,50 грн. . Загальна сума орієнтовних майбутніх витрат: 4025 грн. . Враховуючи вищевикладене, загальною сумою витрат, які сторона відповідача понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, дорівнює 4047,50 грн. . Відповідно до ч. ч. 1 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує у тому числі питання чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 178 ЦПК України, необхідно відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Таким чином, необхідно прийти до висновку, що відповідач по справі подав відзив і докази, на які він посилається та вони мають істотне значення для правильного вирішення справи, повістки і заочне рішення направлялось на адресу, яку відповідач не використовував і про що було повідомлено суд декілька разів, а, отже, заочне рішення по даній справі необхідно скасувати і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 280, 284 ЦПК України, він просив: 1. Поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення на підставі ч. 3 ст. 283 ЦПК України. 2. Скасувати заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2019 року по справі № 592/5114/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (вхідний № 275/20 від 03.01.2020 року) (а. с. 62 65) .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Романенко Євген Олександрович заяву підтримав, просив її задовільнити, поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення на підставі ч. 3 ст. 283 ЦПК України, скасувати заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2019 року по справі № 592/5114/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сапіч Володимир Михайлович категорично заперечували проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, вони просили відмовити у її задоволенні. Крім того, позивач ОСОБА_1 пояснив суду про те, що заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2019 року вже виконане та ним отримано свідоцтво про право на нерухоме майно.

Оголосивши заяву про перегляд заочного рішення, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Романенка Євгена Олександровича, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Сапіча Володимира Михайловича, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Із змісту листу-узагальнення Верховного Суду України Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах від 01.05.2007 року вбачається, що непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення, не переконавшись, чи є достатні для цього підстави, передбачені законодавством. Деякі суди не проводять оцінки поважності причин неповідомлення відповідачем про причини своєї неявки в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи, і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі (опублікування в періодиці: Бізнес: законодавство та практика, 2007, 00, № 17, Вісник Верховного Суду України, 2007, 00, № 10) .

Згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.02.2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоч п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив про те, що хоч п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Отже, оцінивши надані представником відповідача докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи, судом не було встановлено, що докази, на які представник відповідача посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки доводи заяви про перегляд заочного рішення, наведені представником відповідача на обґрунтування наявності підстав для скасування заочного рішення, не можуть бути підставами для скасування заочного рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, оскільки судом не було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не з`явився в судові засідання з поважних причин, відтак суд дійшов висновку про те, що заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Романенка Євгена Олександровича про перегляд заочного рішення по справі № 592/5114/19 слід залишити без задоволення, роз`яснивши йому про те, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 268, 272, 280 289, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Романенка Євгена Олександровича про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.04.2017 року залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.Г. Бичков