Справа № 308/9336/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 квітня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, ухваленого 28 жовтня 2019 року головуючою суддею Бенца К.К. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання батька, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на його утримання, в якому зазначає, що відповідач ОСОБА_3 є його сином та на даний час є забезпеченою людиною, має стабільний дохід. Позивач є пенсіонером за віком, є непрацездатним, проживає окремо від сина в м. Ужгороді, крім незначної суми пенсії доходів не має, за станом здоров`я не має можливості працевлаштуватися з метою отримання додаткового стабільного доходу , інших джерел для існування не має. Потреба в отриманні матеріальної допомоги викликана погіршенням стану здоров`я, у зв`язку з чим він змушений витрачати значні кошти на придбання ліків, проведення медичних процедур, санаторного лікування, тощо, що практично унеможливлює належне забезпечення харчуванням, умов для проживання, догляду, а відповідач має можливість, але добровільно , систематично не надає матеріальну допомогу.

З посиланням на викладене, та норми ст. 202 СК України, оскільки він є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання, як батька в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку щомісячно, довічно.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.10.2019 року даний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання батька в розмірі 1/2 частки всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 12.08.2019 року і довічно.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати частково, змінити його в частині розміру аліментів та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу. В обґрунтування скарги посилається на те, що нею пред`явлено позов до відповідача ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися. За вказаним позовом відкрито провадження у справі №308/14291/18, однак розгляд такої тривалий час не розпочинався через відкладення з вини відповідача ОСОБА_3 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2020 року відмовлено у задоволенні її позову. Дане рішення вмотивовано тим, що оскаржуваним наразі рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/2 частки від усіх видів доходу, а тому, згідно приписів ч.ч. 2, 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина задоволенню не підлягають. Отже, присудження батькові відповідача аліментів у розмірі 1/2 часини від доходів позбавило сина відповідача жодної матеріальної підтримки.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.03.2020 року залучено ОСОБА_1 до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом здійснюється без повідомлення учасників справи, на підставі наявних документів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з огляду на наступні мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_3 є сином позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.02.1967 року (а.с.5).

ОСОБА_2 , перебуває на обліку у пенсійному фонді України та отримує пенсію за віком, що підтверджується даними пенсійного посвідчення виданого 17.11.1993 року (а.с.6, 7).

Позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже є непрацездатним за віком.

З матеріалів справи вбачається, що позивач страждає на гіпертонічну хворобу, кардіосклероз атеросклеротичний та постінфарктний. Стан після стентування ПМША та ДГ ЛКА. Переніс операцію: тотальне цементне ендопротезування лівого кульшового суглобу, йому рекомендовано лікування (а.с.27).

Згідно даних офіційного сайту «Судова влада України» син позивача - відповідач ОСОБА_3 є суддею Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, а отже, матеріально забезпеченою особою, яка має реальну можливість сплачувати аліменти.

Відповідно до частин першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, а також з відсутності підстав передбачених статтею 204 СК України для звільнення відповідача ОСОБА_3 від сплати аліментів на утримання позивача.

Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись за такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, крім обов`язків сина утримувати непрацездатного батька, чинним сімейним законодавством передбачена також і інші аліментні зобов`язання особи.

Зокрема статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 та апелянт ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі син відповідача є повнолітнім, навчається в Ужгородському національному університеті. А отже, син та його мати - апелянт ОСОБА_1 в силу приписів ч. 3 ст. 199 СК України, вправі ставити питання про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3

У 2018 році ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання понов літнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання (справа №308/14291/18).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Дане рішення вмотивоване тим, що оскаржуваним наразі рішенням суду від 25.10.2019 року вже стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання батька, розмір яких становить половину його доходів, а тому, стягнення ще й аліментів на повнолітнього сина суперечитиме приписам ч.ч. 2, 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відтак, обґрунтованим є посилання апелянта на те, що присудження батькові відповідача аліментів у розмірі 1/2 часини від доходів позбавило сина відповідача жодної матеріальної підтримки.

Апеляційний суд констатує, що за наявності у особи декількох різних за правовою природою аліментних зобов`язань, жодне з них, крім зобов`язання утримувати неповнолітню дитину (Глава 15 СК України), немає якихось переваг (пріоритетів) перед іншими.

А отже, стягнення судом з особи аліментів на утримання батька у такому розмірі, що унеможливлює стягнення з цієї особи інших аліментів, не ґрунтується на принципі верховенства права.

Відтак, апеляційний суд вважає, що визначений судом розмір аліментів підлягає зменшенню до 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача. З огляду на те, що відповідач є суддею та отримує значний дохід, вказаного розміру аліментів буде достатньо для утримання непрацездатного батька.

За встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначення розміру аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2019 року змінити в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_3 аліментів, зменшивши такий розмір до 1/4 частки від усіх видів його доходу, щомісячно.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: