Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1094/19

Провадження № 2/943/523/2020

13 лютого 2020 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Гута О.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Буського району Львівської області, третьої особи Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабця по лінії батька ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок загальною площею 1,0923 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Соколівської сільської ради Буського району Львівської області. Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна, інших першочергових спадкоємців немає, оскільки батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактично прийняв спадщину, однак не може юридично оформити прийняти такої, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, а видача дублікату такого спадкоємцям, чинним законодавством не передбачена. Просить суд визнати за ним право на означене спадкове майно.

ОСОБА_1 , до початку підготовчого судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Соколівської сільської ради також подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності. Відзив на позов, заперечення проти такого, не подав.

Представник третьої особи Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за викликом суду не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим Відділом РАЦС Буського РУЮ 09.01.2004 року, підтверджується факт смерті ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис № 5.

Померлій на праві власності належали земельні ділянки № НОМЕР_2 площею 0,0840 га (кадастровий номер :04:001:0098), НОМЕР_5 площею 1,0083 га (кадастровий номер :05:001:0265), загальною площею 1,0923 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Соколівської сільської ради Буського району Львівської області (Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 054031 від 17.03.2000 року, виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 06.03.2000 року № 111).

Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишила. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є онуком померлої та спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом. Інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане майно, немає, оскільки батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 03.11.2009 р, актовий запис № 5820).

Позивач фактично прийняв спадщину після смерті бабці, вступив у володіння і розпорядження спадковим майном.

До спадкового майна належать вище згадані земельні ділянки, розташовані на території Соколівської сільської ради Буського району Львівської області.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою.

Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Оскільки земельні ділянки належали спадкодавцю, після його смерті переходять до позивача, який фактично прийняв спадщину.

Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

З огляду на наведені положення закону, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд переконаний, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1258, 1265, 1268 ЦК України, суд -

ухвалив :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає в АДРЕСА_1 , право власності на земельні ділянки № НОМЕР_2 площею 0,0840 га (кадастровий номер :04:001:0098), НОМЕР_5 площею 1,0083 га (кадастровий номер :05:001:0265), загальною площею 1,0923 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Соколівської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування по закону, після смерті бабці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Буський районний суд Львівської області.

Суддя: Б. М. Журибіда