Справа № 183/875/20
№ 2/183/2111/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 лютого 2020 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України, Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України на його користь:

- заборгованість по сплаті заробітної плати в розмірі 42150,00 грн.;

- компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 252,52 грн.

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 117 358,74 грн.;

- моральну шкоду в розмірі 55 000,00 грн., а також понесені ним судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу від 13.02.2020 року справу передано на розгляд судді Сорокі О.В.

Розглянувши подані матеріали, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

У відповідності до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З позовної заяви вбачається, що позов пред`явлено до двох відповідачів, проте в порушення зазначеної норми закону позивачем не викладено зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п.13 Пленуму Вищого спеціалізовано України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10, якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

За приписами пп.1, 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви: немайнового характеру - сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн); майнового характеру - сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840 грн. 80 коп.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510 грн.).

Так, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають прав згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати доходу підлягають оплаті судовим збором.

Так, позивачем, згідно доданої до позовної заяви квитанції від 13 лютого 2020 року сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., тобто лише за одну вимогу немайнового характеру, а тому ще одна вимога немайнового характеру підлягає оплаті судового збору у такому ж розмірі.

Крім того, однією із вимог у позовній заяві, заявлено вимогу про стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України на користь позивача моральної шкоди у розмірі 55 000,00 грн.

Згідно ставок судового збору з 01 січня 2020 року відповідно до ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору для фізичних осіб становить 2102,00 грн.

Таким чином, виходячи із розміру заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди позивачу необхідно сплатити судовий збір за таку вимогу майнового характеру в сумі 2102,00 грн., та надати суду оригінали квитанцій про сплату судового збору.

Поряд з цим, відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина 1 статті 95ЦПК України).

За частинами 2,5 статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Тобто, зі змісту викладених норм процесуального закону виходить, що позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен додати до нього оригінали або у встановленому законом порядку засвідчені копії письмових доказів, якими він обґрунтовує позовні вимоги. При цьому, якщо оригінали таких документів знаходяться у позивача, він має засвідчити копії письмових доказів своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення вищенаведених норм закону позивач, додавши до позову копії документів, не засвідчив їх у встановленому законом порядку.

До того ж, враховуючи характер правовідносин, які виникли між сторонами з приводу трудових правовідносин, в силу ч.4 ст.19 ЦПК України, такі справі підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а однією з особливостей розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження є відсутність підготовчого засідання, на якому позивач би мав можливість заявити клопотання про витребування доказів.

Відповідно до ч.1,2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України передбачений обов`язок учасника справи письмово повідомити суд про неможливість подання доказу у встановлений законом строк з об`єктивних причин. При цьому часник справи повинен зазначити доказ, який не може бути витребувано, причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк, докази, що підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Слід звернути увагу, що в матеріалах поданих до позову відсутня довідка про середньоденну заробітну плату позивача та довідка про заборгованість по заробітній платі позивача за вказаний ним у позові період.

При цьому, в порушення вимог п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить відомостей про вжиття позивачем заходів забезпечення доказів до позову до подання позовної заяви, зокрема щодо самостійного отримання таких довідок, які можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, а також документів на підтвердження того, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання таких доказів.

Згідно з вимогами ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Так, у поданому позові місцезнаходженням відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України зазначено адресу: Харківська область, Великобурлуцький район, с.Червона Хвиля, вул. Центральна,13; відповідача Національної академії аграрних наук України м. Київ, вул. Михайла Омеляновича Павленка, буд. №9.

При цьому, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач обрав підсудність згідно вимог ч.2 ст.28 ЦПК України, зазначивши адресу: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка АДРЕСА_1 вул АДРЕСА_2 Молодіжна, буд № 9.

Однак, підтверджень того, що дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, позивачем не подано, оскільки в матеріалах справи відсутня копія паспорта позивача з відміткою про зареєстроване місце проживання або витягу з єдиного демографічного реєстру.

Зазначені обставини позбавляють суд визначити підсудність зазначеної справи, оскільки всі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судами за встановленими Законом правилами підсудності, а їх порушення є ознакою незаконності рішення.

Аналізуючи викладене, у відповідності до вимог ч.1 ст. 185 ЦПК України, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, а позивачеві надати строк для усунення її недоліків, викладених вище.

На підставі викладеного, керуючись 175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Пантелеймонівське» Інституту рослинництва імені В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України, Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виконання цієї ухвали, у зазначені вище строки, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Сорока О.В.