Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/79/20

№ 2/610/188/2020

17.02.2020 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши у місті Балаклія Харківської області у відкритому підготовчому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову вказує, що з 07.09.2002р. з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 22.06.2010 р. Під час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою після розірвання шлюбу переїхала до м. Харкова на постійне місце проживання, де в 2014р. знову вийшла заміж та разом з дитиною стала проживати за місце реєстрації нового чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 , дитина знаходиться на її утриманні. На теперішній час у них з відповідачем виник спір щодо визначення місця проживання дитини та добровільно вони не дійшли згоди щодо цього питання.

Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності (а.с. 48).

Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності (а.с. 49).

Треті особи про час і місце підготовчого засідання повідомлені належним чином за місцем знаходження, про що свідчить отримання судових повісток, копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 41, 42), однак в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

07 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 135 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 20), який було розірвано 07.07.2010р. (а.с.19).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25).

19 вересня 2014 р. позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с. 18).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Департаментом реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради від 28.08.2019р., ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 4).

З характеристики наданої Народним депутатом України ОСОБА_6 08.02.2017р. вбачається, що ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,працюючи його помічником-консультантом на громадських засадах зарекомендувала себе як відповідальний, сумлінний та кваліфікований працівник, веде прийом громадян у громадській приймальні на території 169-го виборчого округу (а.с. 12).

Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду та медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 14.01.2020р. у ОСОБА_1 ознаки наркологічних та психічних захворювань відсутні (а.с. 27).

Дитина ОСОБА_3 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,уклала декларацію № 000-0Н4А-8КН1 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, із лікарем КЗ ОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 23» (а.с. 13).

З повідомлення головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 23» від 07.04.2017р., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.01.2015р. мешкає неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час хвороби за нею піклується мати ОСОБА_1 (а.с. 14).

Відповідно до довідки-характеристики Балаклійської дитячої музичної школи від 06.04.2017р., ОСОБА_1 брала активну участь у вихованні своєї доньки ОСОБА_3 , приводила її до школи, допомагала виконувати домашні завдання з музично-теоретичних дисциплін та спеціальності, забезпечувала участь дитини у виховних та культурно-мистецьких шкільних заходах (а.с. 15).

Відповідно до довідки ТОВ «Телекомпанія «Приват TV» від 10.04.2017р., ОСОБА_3 відвідувала з вересня 2016р. гурток «Мультиплікації», на заняття приводили та забирали: мати - ОСОБА_1 , або вітчим - ОСОБА_4 (а.с. 16).

З характеристики Балаклійської ЗОШ 1-3 ст. № 3 вбачається, що ОСОБА_3 з 01.09.2010р. по грудень 2015р. навчалася у зазначеному закладі, вихованням дитини займалася мати, батько участі у вихованні дитини не приймав (а.с. 17).

Позивач разом з дитиною мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , де створені для дитини всі умови для проживання, розвитку та навчання, що підтверджується наданим до суду актом обстеження умов проживання (а.с. 21, 22).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина,

не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення вказаних обставин у відповідному рішенні є обов'язком суду.

Враховуючи, що донька сторін з народження постійно проживає з матір'ю (спочатку в м. Балаклія Харківської області, а потім в м. Харків), остання характеризується позитивно, за місце проживання для дитини створено належні умови, мати приділяє більше уваги вихованню дитини й більш відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, дитина перебуває на утриманні та вихованні матері, що визнається відповідачем, та врахувавши, що батько дитини не приділяв достатньої уваги створенню належних умов для повноцінного розвитку та проживання дитини, не надав доказів піклування з його боку про ступінь розвитку дитини, зацікавленості її повсякденним життям та потребами, та проти задоволення позовних не заперечує, тому суд приходить до висновку про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з матір'ю, що забезпечить якнайкращі інтереси дитини, позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному так і фізичному.

До того ж, на даний час дитині вже виповнилося 14 років, а тому вона сама визначає своє місце проживання, яке вочевидь визначила з матір`ю, оскільки матеріали справи свідчать про проживання дитини за фактичною адресою матері: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що відсутні виняткові обставини для розлучення неповнолітньої дитини з матір'ю.

Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене, суд, в інтересах дитини, прийшов до висновку про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з позивачем, яка на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1

1.Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з Державного бюджету України 420,40 гривень судового збору,сплаченого при поданні позову за квитанцією № 22645 від 12.01.2020р., видавши їй з матеріалів справи завірену копію з оригіналу вказаної квитанції.

2.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 420,40 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_2 .

Третя особа: служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, 61002, м. Харків вул. Чернишевська б. 55 поверх 4, .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, 61002, м. Харків вул. Чернишевська б. 55, .

Головуючий В.М. Стригуненко