Справа № 428/875/20
Провадження №2/428/1327/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, який мотивував тим, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є колишньою власницею квартири, яка незважаючи на відчуження належного їй на праві власності жилого приміщення позивачу, станом на теперішній час, залишається зареєстрованою в квартирі разом з ОСОБА_3 , хоча право користування квартирою втратила та зобов`язувалась знятися з реєстраційного обліку в квартирі до 20.12.2019 року. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 319, 321, 379, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Згідно із ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому, відповідно до вимог ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 17.12.2019р. серії НОВ №955170, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О., зареєстрованим в реєстрі за №3108, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №34699297 від 17.12.2019р., ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 16.12.2019р., виданої відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку від 16.12.2019р. за №27007, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З копії паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданого 27.04.2015р. відділом УФМС Росії по Курській області в Курському районі видно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.05.2015р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до копії паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , виданого 21.08.2017р. відділом УФМС Росії по м. Москва по району Южне Бутове, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.05.2015р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу квартири від 17.12.2019р. набув у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . За даною адресою залишилася зареєстрованою колишня власниця відповідач ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 . Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, а також членів його сім`ї, у яких право користування є похідним від власника та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ід.н. НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід.н. НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_7 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя