Провадження № 2/331/465/2020
Справа № 331/5215/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю : секретаря Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ :

25.11.2019 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за результатом розгляду якої позивач просить: визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

В обґрунтування заявленої вимоги зазначено, що 30.04.2011 року між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2018 року по справі № 331/4789/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 30.04.2011 року, актовий запис № 223, було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із позивачем та на її думку визначення постійного місця проживання малолітньої дитини разом із нею буде якнайбільш відповідати його інтересам.

На підставі викладеного, просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою : АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. (а.с. 60)

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти позову не заперечує. (а.с. 55)

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2019 року провадження по цій справі відкрито, призначено розгляд справи у підготовче судове засідання. (а.с. 33-34)

Ухвалою суду від 08 січня 2020 року закрито підготовче провадження по зазначеній справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. (а.с. 46)

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги надані сторонами докази та заяви, приходить до наступного.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 30.04.2011 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 30.04.2011 року, актовий запис № 223.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 13)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2018 року по справі № 331/4789/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с. 18)

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, зокрема позивач на підставі договору найму (оренди) нерухомого майна від 17.02.2019 року фактично постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 19)

Відповідно до довідки Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 189 з поглибленим вивченням англійської та німецької мов Деснянського району міста Києва № 147 від 06.08.2020 року, ОСОБА_3 навчається в 2-А класі СШ І-ІІІ ступенів № 189 з поглибленим вивченням англійської та німецької мов Деснянського району міста Києва (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Мілютенка, 5). (а.с. 27).

Відповідно до Декларації № 0001-ХК8А-Р500 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_3 є пацієнтом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Деснянського району м. Києва. Законним представником пацієнта є ОСОБА_1 . (а.с. 28)

Згідно акту від 21.08.2019 р., складеного спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, було здійснено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вказаного акта, в квартирі чисто та прибрано, зроблений ремонт, є всі належні умови для проживання малолітнього ОСОБА_3 . У малолітнього ОСОБА_3 є окрема кімната, облаштована всім необхідним - меблі, ліжко, стіл, комп`ютер, зона для відпочинку, одяг - відповідно до сезону. Умови проживання - задовільні. Дитина забезпечена всім необхідним та виховується належним чином. (а.с. 15)

Можливість позивача належним чином матеріально забезпечувати дитину підтверджується тим, що ОСОБА_1 з 11.11.2016 року працює в ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на посаді менеджера з договірної роботи відділу по роботі з агентствами центрального регіону та має стабільний заробіток. (а.с. 16, 43)

Згідно з пунктом 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода про обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пункту 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Статтею 12 цього ж Закону встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 150, частин першої, другої статті 155 СК України батьки зобов`язані поважати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Зокрема, у статті 141 СК України зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Нормою, викладеною у статті 51 Конституції України передбачено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 р., який є чинним, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку, що на даний момент відповідати інтересам дитини буде визначення місця його проживання разом з матір`ю. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, суд виходить перш за все з найкращих інтересів дитини, які виражаються у забезпеченні розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Аналізуючи зазначені норми сімейного права, заяви позивача та відповідача, кожного в окремості, письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_1 сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 768,40 грн. (а.с. 2)

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 визнавав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору - 384,20 грн.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 125, 128, 134, 141, 150 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП : НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання : АДРЕСА_1 ) 50% сплаченого нею судового збору за подачу позову до суду, у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 14 лютого 2020 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

06.02.2020