Провадження № 2/521/1528/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Мурзенка М. В.

при секретарі - Корнієнко Л. В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Бочевої Л А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання суми заборгованості необґрунтованою та незаконною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення надміру сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання суми заборгованості необґрунтованою та незаконною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення надміру сплачених коштів в якому просить суд визнати суму заборгованості 5932,2 гри. за період 2016-2019р. за особовим рахунком 12240 станом на 1.10.2019 необґрунтованою та незаконно; зобов`язати ТОВ «Інфокс» здійснювати нарахування оплати за водопостачання згідно з договором №2836А від 02.04.2015р. та згідно експлікації технічного паспорту, а саме: поливна площа у поливний сезон складає 211 м.кв; стягнути з ТОВ «Інфокс» на користь позивачки незаконно нараховані і отримані з неї надмірно сплачені кошти у розмірі 5932,2 грн.

В обґрунтування своєї заяви позивачка посилається на те, що у жовтні 2019 року почала отримувати ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» письмові і звукові повідомлення про те, що їй необхідно здійснити доплату у розмірі 5932,20 грн. за послуги водопостачання. Позивачка звернулась до абонвідділу «Водозбуду» щодо роз`яснення нарахування за послуги водоспоживання, на що отримала відповідь, що виконавець у своїх рахунках діє на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2003року за № 675 «Про впорядкування розрахунків за спожиті послуги водопостачання та затвердження експлуатаційних норм водоспоживання», а тому виконавець узяв на себе відповідальність самостійно додати до площі поливу позивачки 211 м.кв, зафіксовано у договорі № 2836А у 2015 році, ще 210 м.кв присадибної ділянки. Через погрози щодо негайного обмеження послуг водопостачання позивачкою було сплачено за самостійно збільшену поливну площу суму у розмірі 5932,20 грн. Відповідачем було порушені державні будівельні норми, а саме виконавець вирішив брати плату не тільки за полив саду, але і всієї присадибної території навколо будинку, до 211 кв.м. поливальної площі саду додає ще 210 кв. м. присадибної ділянки, тобто площа поливу складає 421 кв.м. Рахунок доплати проводився заднім числом за період з 01.09.2016р. по 0.10.2019р. Виконавцем порушені умови договору №2836А,а саме в договорі за особовим рахунком 17278,укладений 02.04.2015 площа поливу складає 211 кв.м, а наразі виконавець збільшив площу поливу до 421 кв.м. чим порушив п.8.4 договору. Зважаючи на вищевикладене позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси позовна заява була залишена без руху, так як вона не відповідала умовам ст.ст.95,175 ЦПК України.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 14.01.2020р. по зазначеній справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позивного провадження та призначено справу до судового розгляду на 13.02.2020р.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, надав до суду відзив, в якому вказав, що порядок обліку та оплати послуг водоспоживання, що надаються мешканцям квартир (будинків садибного типу), регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р.№630. Згідно п.20 Правил №630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або затверджених нормативів(норм) споживання. Відповідно до п. 21 Правил № 360 у разі відсутності у будинку садибного типу засобів обліку води плата за надані послуги справляються згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема, з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Нарахування ОСОБА_1 за послуги водопостачання здійснюються за нормою споживання на 3х осіб відповідно до діючих тарифів. 18.10.2019 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів. Згідно наданого абонентом технічного паспорту на житловий будинок виявлено, що площа прибудинкової території складає 421 кв.м, в результаті цього проведено донарахування за 210 кв.м. в межах строку позовної давності, тобто з 01.09.2016 р. по 30.09.2019 року.

Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріли справи в їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами по справі 02 квітня 2015 року було укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 2836А, особовий рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 6-7), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надавати позивачу послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , позивач зобов`язалась сплачувати кошти за надані послуги відповідно з тарифами та нормативами, затвердженими місцевими органами влади.(а.с.6-7)

Згідно технічного паспорту на вказаний будинок, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 02.09.2004 року, загальна площа земельної ділянки, на якій розташований будинок, складає 526,00 кв.м., у тому числі площа фруктового саду становить 211,00 кв.м.

Як вбачається довідки ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (а.с.12) за жовтень 2019 року у ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість зі сплати послуг з водовідведення та водопостачання у загальному розмірі 5932,20 гривень.

З копії листа відповідача від 28.11.2019 року та доданого до нього розрахунку суми боргу (а.с. 56-61) вбачається, що відповідний перерахунок було проведено за період з 01.09.2016 року виходячи з площі 421 кв. м.

Позивачем 26 жовтня 2019 року було сплачено на користь відповідача 5932,20 грн., що підтверджується копією відповідної квитанції (а.с.11).

Відповідно ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як передбачає ст. 1 ч. 1 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із ст. 12 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

У силу ст.13 ч.ч. 1, 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 2.4. укладеного між сторонами договору, розмір щомісячної плати за надані послуги розраховується за нормами водоспоживання 150 л/добу, 4,566 куб. м./місяць на одного мешканця, 13,69 куб. м. по об`єктах, а всього - 4,566 куб. м. в місяць на одну особу.

Відповідно до п. 1.3. вказаного договору, суб`єктами споживання послуг зазначено 3 особи.

Таким чином, відповідно до умов укладеного договору загальний розрахунковий розмір споживання становить 13,698 кум. м. на місяць.

З копій рахунків відповідача (а.с. 14-16) вбачається, що за період до вересня 2019 року включно, відповідачем нараховувалась плата за надані послуги відповідно до вказаного об`єму.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦПК України, Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умови щодо об`єму споживання, визначені в п. 2.4. укладеного між сторонами договору є істотними, у встановленому законом порядку зміни до зазначеного пункту договору сторонами не вносились.

За таких обставин, суд доходить висновку про неправомірність донарахування відповідачем плати за послуги водопостачання в розмірі 5932 грн. 20 коп. за період з 01.09.2016 року та отримання відповідачем від позивача зазначених коштів без достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Враховуючи, що нарахування позивачу плати за послуги в розмірі 5932 грн. 20 коп. відбулось всупереч положенням укладеного між сторонами договору, суд доходить висновку, що сплачена позивачем на користь відповідача сума коштів у вказаному розмірі є такою, що набута відповідачем без достатніх правових підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть, зокрема бути відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нараховувати позивачу оплату за послуги водопостачання згідно з договором №2836А від 02.04.2015р. та згідно з експлікацією земельної ділянки технічного паспорту, особовий рахунок № НОМЕР_1 , стягнення надмірно сплачених коштів в сумі 5932 грн. 20 коп.

Водночас суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання суми заборгованості в розмірі 5932 грн. 20 коп. необґрунтованою та незаконною, оскільки такий спосіб захисту порушеного права законом не передбачений, не є ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подання позову, за подачу до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % від суми позову (але не менше 0,4 та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного року), за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 вказаного закону, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2019 року встановлено на рівні 1921 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, судом задоволено вимоги майнового та немайнового характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 0,8 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2019 року (0,4 розміру прожиткового мінімуму- виходячи з розміру стягуваної суми, 0,4 розміру прожиткового мінімуму - виходячи з немайнового характеру вимоги про зобов`язання відповідача нараховувати оплату за послуги згідно договору), а всього- 1536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81,141,258,259,263, 264, 265,268, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (м.Одеса, вул.Басейна, 5, ідент.код юр.особи 26472133) нараховувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) оплату за послуги водопостачання згідно з договором №2836А від 02.04.2015р. та згідно з експлікацією земельної ділянки технічного паспорту, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (м.Одеса, вул.Басейна, 5, ідент.код юр.особи 26472133) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) надмірно сплачені кошти в сумі 5932 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві) гривні 20 копійок.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» в частині вимог про визнання суми заборгованості в розмірі 5932 грн. 20 коп. за період 2016-2019 р. за особовим рахунком 12240 станом на 01.10.2019 р. необґрунтованою та незаконною - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (м.Одеса, вул.Басейна, 5, ідент.код юр.особи 26472133) в дохід держави судовий збір в сумі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

повний текст іршення складений 18 лютого 2020 року

Головуючий: