Справа № 527/1826/20
провадження 2/527/622/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине Полтавської області цивільну справу № 527/1826/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 08 вересня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на її утриманні.

На протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та позивачу душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Відповідач проживає з іншою жінкою. Вважаю, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, примирення між нею та відповідачем неможливе. Крім того, протягом останнього часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю. За останні три місяці зароблені ним кошти взагалі не надавав для потреб сім`ї. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач останні три місяці не надавав зароблені кошти на потреби сім`ї, в тому числі дитини, у неї є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. Дитина перебуває на її утриманні, спір щодо місця проживання дитини відсутній.

Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 жовтня 2020 року.

У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, 08 вересня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (після укладення шлюбу ОСОБА_1 ) уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 08 вересня 2007 року, актовий запис 110.

Від вказаного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , виданим Борисівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 11 лютого 2010 року, актовий запис №1 .

Дочка проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно п.10 роз`яснень ППВС України № 11, від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Шлюбні відносини між сторонами припинені.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася, проживають за різними адресами, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим.

Таким чином, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову в частинні розірвання шлюбу.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , сторони є батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших аліментних зобов`язань не має.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Як зазначено в ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 21 жовтня 2020 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.

Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є законними та обґрунтованими, підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач позов в частині вимог про розірвання шлюбу, які оплачені позивачем судовим збором при зверненні з позовом до суду, до початку розгляду справи по суті визнав, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції від 21 жовтня 2020 року №ПН24239, у розмірі 420,40 грн (840 грн 80 коп/100 х 50 = 420 грн 40 коп).

Крім того, у зв`язку з задоволенням позову в частині розірвання шлюбу з відповідача на користь позивача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути 420 грн. 40 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19,76, 81, 133,141, 206, 211, 223, 247, 259, 263-265,354,355ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Пироги, Глобинського району, Полтавської області та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою с. Бориси, Глобинського району, Полтавської області, зареєстрований відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 08 вересня 2007 року, актовий запис № 110 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Пироги, Глобинського району, Полтавської області, (зареєстроване місце проживання с. Пироги, Глобинського району, Полтавської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , рнокпп: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Бориси, Глобинського району, Полтавської області, (зареєстроване місце проживання: Полтавська область, Глобинський район, с. Бориси, місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 , рнокпп: НОМЕР_6 ), щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 21 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України у Полтавській області повернути ОСОБА_1 , 50% сплаченої нею суми судового збору у розмірі 420,40 грн згідно квитанції від 21 жовтня 2020 року №ПН24239 про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду, після набрання ним законної чинності, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: Полтавська область, Глобинський район, с. Бориси, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 , рнокпп: НОМЕР_6 );

відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання с. Пироги, Глобинського району, Полтавської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , рнокпп: НОМЕР_4 ).

Суддя Т. В. Левицька