Справа № 504/1662/19
Номер провадження 2/504/783/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань - Сокурцової Т.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників відповідача-адвокатів Леонової Г.В., Журик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, повернення стягнутих аліментів та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, повернення стягнутих аліментів та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 з 15.07.2000р. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.04.2014р. вказаний шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2014р. із нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, до його повноліття 12.11.2019р. У відділі ДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області знаходиться виконавче провадження № 42899896 за виконавчим листом №496/747/14-ц виданого Біляївським районним судом Одеської області про стягнення аліментів. Так, з 14.02.2019р. син ОСОБА_3 проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. Достатній рівень життя для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку забезпечує саме він. Хоча водночас також сплачує аліменти на користь відповідача. Відповідач позбавила сина права користуватися житлом, де він зареєстрований та має законне право знаходитися, шляхом фізичного перешкоджання потрапляння у квартиру та викиданням речей сина у під`їзд. Самостійно потрапити до місця свого проживання можливості він не має, у зв`язку із тим, що мати позбавила його ключів від квартири, де вони проживали. За цей час відбулося декілька спроб повернення ОСОБА_3 додому шляхом переконань та спроб хоча б якось домовитися із відповідачем, але всі вони були марні по причині небажання відповідачки знаходитися разом із сином в одній оселі. Спроба повернутися відбулася 02.04.2019р., а вже 03.04.2019р. син повертаючись зі школи знову опинився під закритими дверима та без особистих речей. По цьому факту ОСОБА_3 було викликано наряд поліції, що зафіксовано Лиманським ВП ГУНП в Одеській області за №3487 від 03.04.2019р. Також, 05.04.2019р. по факту конфліктної ситуації відповідача із сином у Одеському НВК ліцеї №67, де він проходив навчання відбулася педагогічна нарада за участю завуча ліцею, класного керівника, шкільного психолога, ОСОБА_3 та відповідача. Відповідач навмисно перешкоджає сину користуватися особистими речами, документами, медичними картками тощо, що істотно ускладнює його становище в розрізі проходження медичних комісій, постановки на облік у воєнкомат, підготовки до складання ЗНО. Починаючи з лютого 2019р. відповідач отримує від нього аліменти на утримання сина без правових підстав, оскільки дитина з нею не проживає та на її утриманні не перебуває. А тому гроші були безпідставно отримані відповідачем на утримання сина за період з лютого 2019 року, та підлягають стягненню на його користь. Таким чином, він просить припинити стягнення аліментів із нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , стягнути із ОСОБА_2 на його користь аліменти, сплачені ним на утримання сина за час постійного мешкання дитини з ним за період часу з лютого 2019р. по квітень 2019р. у сумі 10994, 88 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його користь на утримання сина ОСОБА_3 , у розімір ј частини зі всіх видів її заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 надала 27.09.2019р. відзив на позов, відповідно до якого вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки факти, викладені у позовній заяві, не відповідають дійсності, виходячи з наступного. Так, у період з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 син знаходився на її утриманні, аліменти, сплачені батьком, були витрачені за безпосереднім призначенням на розвиток та виховання дитини. Позивачу також добре відомо, що вона весь час активно приймає участь та цікавиться фізичним, інтелектуальним, моральним, культурним, духовним і соціальним розвитком сина і жодного разу не відмовлялася допомогти синові, що підтверджується медичною довідкою від 15.07.2019р. про регулярне проходження з сином медичних оглядів і вакцинації, характеристикою зі школи, крім того їй неодноразово оголошувалася «Подяка за виховання сина та участь у житті класу». Позивач навмисно вводить суд в оману та намагається маніпулювати думкою суду з метою створення негативного враження про неї. Незважаючи на те, що вона зараз перебуває у дуже скрутному матеріальному положенні, у зв`язку зі знищенням внаслідок пожежі її магазинчику на території ринку «Північний» у травні 2017р., внаслідок пожежі значно погіршився стан її здоров`я та вона втратила постійне робоче місце, у період з березня 2019р. по травень 2019р. нею було витрачено близько 16 000 грн. на сина, придбано нові туфлі, джинсові штани, футболку, 24 пари шкарпеток, дитина приймала участь у організованому за кошти батьків випускному вечорі, внесок кожного з дітей становив 3850 грн., сплачено шкільний внесок 350 грн. Крім того, ОСОБА_5 проходив підготовку до ЗНО за допомогою платних репетиторів, за яку вона особисто сплачувала викладачам за три місяці підготовки 4500 грн. Щодо тверджень позивача, що вона взагалі не бажає спілкуватися з сином, не приймає участі в його вихованні, створює перешкоди у користуванні житлом, зазначила, що вони із позивачем домовилися, що син тимчасово, якщо сам того бажає, може пожити разом і батьком, для того, щоб позивач міг спілкуватися із сином і надавати йому батьківські поради. Замість цього батько навпаки налаштував дитину проти неї та одночасно створив синові такі умови, коли він не захотів проживати із батьком та після вступу до вищого навчального закладу забажав проживати у гуртожитку, де він на разі окремо проживає без батьків. Позивач проживає із іншою дружиною та син є зайвим для нього, весь літній період син працював на пляжі, де часто залишався із ночівлею до того як улаштувався у гуртожиток. Вона розуміє свій обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття, однак у теперішній час не працевлаштована та не має постійного заробітку, а внаслідок перенесених моральних страждань стан її здоров`я значно погіршився. ЇЇ нерегулярних заробітків вистачає лише на лікування, їжу та предмети першої необхідності, а позивач намагається використати складні життєві обставини для уникнення від сплати аліментів на утримання сина у період навчання.

З метою дотримання прав відповідача та розуміння її позиції щодо суті позовних вимог, вказаний відзив був долучений до матеріалів справи та прийнятий судом, однак суд зазначає те, що згідно ст.178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Вимоги щодо строків подання відзиву відповідачем ОСОБА_2 були порушені, оскільки відзив подано 27.09.2019р., до цього передувало три судових засідання, в тому числі і підготовче судове засідання, в якому відповідач зазначила, що відмовляється надавати відзив і бажає, щоб справа швидше була розглянута, 15.07.2019р. відповідач була ознайомлена з матеріалами справи в повному обсязі, що підтверджено її власноручною розпискою, потім надала клопотання про відкладення судового засідання, датоване 30.07.2019р., проте суд вважає необхідним для повного, всестороннього та об`єктивного розгляду спору, надати правову оцінку твердженням відповідача.

В свою чергу, позивач надав відповідь на відзив (яка у зв`язку із прийняттям відзиву також була прийнята судом), де зазначив, що відзив є безпідставним та незаконним у зв`язку із пропущенням строку на його подання, обставини викладені у відзиві, не відповідають дійсності. Відповідач жодним чином не надає матеріальної допомоги синові, окрім окремого випадку 14.04.2019р., коли вона, дізнавшись про існування вказаного позову, навмисно купила кілька речей сину, щоб хоч якось виправдати свої дії. Надані нею чеки на окремі речі, які вона нібито купувала, взагалі не зрозуміло звідки взялися, без дат, печаток та доказу того, що це купувалося синові. Твердження відповідачки, що вона витратила на випускний вечір та на підготовку до ЗНО гроші не відповідають дійсності, оскільки це все відбувалося за його рахунок (окрім купівлі туфель, ціна яких також завищена), а на додаткові заняття сина щомісячно перераховували кошти його батьки на картковий рахунок відповідача, що підтверджено чеками, а з моменту як син став жити із ним він особисто сплачував за додаткові заняття сина, в той час, коли відповідач ще й отримувала аліменти на утримання сина. Твердження відповідача про те, що вони ніби домовилися, що син тимчасово, якщо сам забажає, буде жити із ним, не відповідають дійсності, оскільки жодних домовленостей між ними не було. Вона навмисно вигнала сина з дому і перешкоджала йому туди повернутися.

Так, провадження у цій справі відкрито ухвалою судді від 15.05.2019 року в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.05.2019 року було забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 496/747/14-ц, виданого 07.04.2014 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини усіх видів доходу щомісяця, до завершення розгляду справи.

Ухвалою суду від 10.07.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Журик Т.В. позов не визнали та проти його задоволення заперечували, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позовну заяву.

В подальшому, в судовому засіданні 13.01.2020р. відповідач ОСОБА_2 пояснила, що позовні вимоги визнає частково, а саме згодна на стягнення із неї аліментів з 01.06.2019р., а з іншими вимогами не погодилася.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.04.2014р. шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2014р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісяця до його повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня подачі заяви з 25.02.2014р.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 16.04.2014р., при примусовому виконанні виконавчого листа №496/747/14-ц, виданого 07.04.2014р. Біляївським районним судом Одеської області, визначено щомісячно до десятого числа кожного місяця наступного за звітним проводити відрахування із заробітної плати, що належить до виплати ОСОБА_1 , починаючи з 16.04.2014р. у розмірі 50% до погашення заборгованості, а потім по ј частині щомісячно, згідно з виконавчим документом.

Відповідно до копії довідки 8 територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №105 від 19.04.2019р., про стягнення і перерахування аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 , останній було перераховано за січень 2019р.- 3664.96 грн., за лютий 2019р.- 3664.96 грн., за березень 2019р. - 3664.96 грн., за квітень 2019р. - 3664.96 грн.

Згідно копії акту про фактичне місце поживання особи без реєстрації від 18.04.2019р., підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає без реєстрації з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 14.02.2019р. по цей час.

Відповідно до копії рапорту, зареєстрованого Лиманським ВП ГУНП в Одеській області №3487 від 03.04.2019р., вбачається, що 03.04.2019р. о 22:04 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 03.04.2019р. о 22:03 год. за адресою: АДРЕСА_2 , мати не пускає сина до квартири, в якій він мешкає, просить поліцію. Заявник ОСОБА_8 . Талон повідомлення №007304 від 12.04.2019р.

Крім того, 10.04.2019р. Одеський НВК №67, направило подання до Служби у справах дітей Одеської міської ради, начальнику Суворовського ВП в м.Одесі, в.о. директора ОМЦСССДМ, з яких вбачається, що адміністрація навчального закладу просить сприяння у вирішенні питання щодо розв`язання конфліктної ситуації між учнем 11-А класу ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4 класний керівник ОСОБА_9 , під час бесіди з учнем дізналася, що у Влада непорозуміння з матір`ю, мати забороняє синові спілкуватися з друзями, бабусею по лінії батька. Батько ОСОБА_5 з матір`ю не проживають і мати періодично відправляє сина жити до батька, наголошуючи, що він йому не потрібен, хоча ОСОБА_10 має право на офіційне проживання за адресою: АДРЕСА_3 . На даний час ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Зі сторони Влада та його матері були спроби примиритися, але в ході бесіди вони знову сварилися і ОСОБА_10 повертався до батька. ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір`ю учня проведено бесіду з питання непорозуміння з сином та проблем у спілкуванні. Практичним психологом надано рекомендації мамі та Владу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що його матір ОСОБА_2 дійсно вигнала його з дому, і до цього часто погрожувала, що вижене його до батька, дзвонила батькові та просила, щоб він забрав його. В черговий раз, коли вони посварилися 14.02.2019р., матір викинула його особисті речі на сходову площадку, не впустивши його до квартири, тому він вимушений був йти до тата. Він намагався повернутися додому, з ними спілкувалися вчителі у школі та психологи, на що матір склала так звані «правила мешкання у будинку», список, чого він не може робити, забрала в нього ключі від квартири, мобільний телефон. 03.04.2019р., коли він в черговий раз намагався повернутися додому, матір не відчиняла йому двері, не відповідала на дзвінки, тому він викликав поліцію, при цьому вона була вдома. Після того, як він став жити у батька, матір матеріально не допомагала йому, тільки на випускний вечір купила йому туфлі, вони разом поїхали до ТРЦ «Рів`єра», там вона купила йому туфлі та вони вибрали костюм, на який дав гроші батько. При підготовці до вступу до ВНЗ він дійсно ходив на курси та на додаткові заняття до репетиторів, коли він мешкав з мамою, за послуги репетиторів сплачувала вона, проте їй надсилала гроші бабуся по лінії батька та батько сплачував аліменти, а коли переїхав до тата, додаткові заняття оплачував вже батько.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_3 з початку лютого 2019р. проживав разом із батьком ОСОБА_1 , що підтверджено актом про фактичне місце поживання особи без реєстрації від 18.04.2019р., поданням із Одеського НВК №67, показаннями самого ОСОБА_3 та не заперечується відповідачем ОСОБА_2 .

Оскільки, виходячи з положень ст.181 СК України, аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина, з врахуванням того, що ОСОБА_11 з початку лютого 2019р. не проживає із матір`ю, на користь якої відбувається стягнення аліментів на його утримання, то суд вважає, що позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, а також стягнення із ОСОБА_2 аліментів, сплачених ОСОБА_1 за час постійного мешкання дитини із батьком за період часу з лютого по квітень 2019 року включно у сумі 10994, 88 грн. підлягають задоволенню.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вони із позивачем домовилися, що син тимчасово, якщо сам того бажає, може пожити разом і батьком, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, крім того не впливають на хід вирішення позовних вимог, оскільки для суду вирішальним є питання з ким із батьків проживав син у визначений період.

Твердження ОСОБА_2 про те, що вона приділяла належну увагу сину, проходила з ним медичні огляди та вакцинацію, має «Подяки» за його виховання, на переконання суду, не мають жодного доказового значення для вирішення питання щодо припинення стягнення аліментів із позивача та стягнення них із відповідача.

Доводи сторін стосовно витрачених коштів на додаткові заняття сина з репетиторами, також на думку суду, не відносяться до суті вказаної справи, оскільки відносяться до додаткових витрат.

Доводи ОСОБА_2 , про те, що позивач намагається використати її складні життєві обставини для уникнення від сплати аліментів на утримання сина у період навчання, є голослівними, тим більш що вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання не заявлені.

Одночасно суд надає оцінку поведінці ОСОБА_2 під час розгляду справи, яка була направлена на затягування судового процесу, спроби «відволікти» суд від суті позовних вимог, з`ясування особистих відносин з колишнім чоловіком, здійснення тиску на свідка-сина, постійну зміну своєї позиції щодо позовних вимог.

Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч.2 ст.182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вимогами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, в судовому засіданні 13.01.2020р. ОСОБА_2 пояснила, що вона погоджується з вимогами позивача (третя вимога позову) щодо стягнення із неї аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх доходів (заробітку), однак починаючи стягнення з 01.06.2019р.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки стосовно вказаної вимоги відповідач ОСОБА_2 не згодна тільки з періодом почату стягнення аліментів, при цьому не оспорює розмір аліментів (розмір частки), суд, присуджує стягнення аліментів у запропонований позивачем спосіб від дня пред`явлення позову, що узгоджується з приписами ст.191 СК України.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.81, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, повернення стягнутих аліментів та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, які були стягнуті на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти, сплачені ОСОБА_1 на корсить ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час постійного мешкання дитини з батьком ОСОБА_1 за період часу з лютого 2019 року по квітень 2019 року включно у сумі 10994 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини зі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, прочинаючи з дня пред`явлення позову 08.05.2019р. і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Жовтан П. В.