КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року місто Київ.

Справа 755/1155/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10711/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Кулікової С.В., Олійника В.І.

секретар судового засідання Миронюк І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року (у складі судді Чех Н.А., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання договору дарування частини квартири удаваним, про переведення на позивача прав та обов`язків покупця частини квартири; стягнення з позивача на користь відповідача вартості частини квартири, що внесена на депозитний рахунок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою в якій просила суд: визнати договір дарування частини квартири між відповідачами 19/100 частин квартири від 06.09.2006 року договором міни (бартеру), який відповідачі насправді мали на увазі; визнати дійсним договір міни 19/100 частин квартири, укладеного 06.09.2006 року між відповідачами; застосувати до договору міни частини квартири між відповідачами 19/100 частин квартири від 06.09.2006 року загальні положення про купівлю-продаж; перевести на неї (позивача) права та обов`язки покупця 19/100 частин квартири за фактично укладеним між відповідачами договором міни (бартеру) від 06.09.2006 року, застосувавши до спірного договору міни загальні положення про купівлю-продаж; стягнути з неї (позивача) на користь ОСОБА_3 визначену сторонами у п.5 спірного договору вартість 19/100 частин квартири, перерахувавши із депозитного рахунку суду грошову суму у розмірі 4 936 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року скасовано заходи забезпечення позову згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2018 року, та скасовано арешт на 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування частини квартири від 06.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Телегою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1242; скасувати заборону ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження належної їй 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , в тому числі передавати в іпотеку чи закладати під заставу.

Не погодившись з таким додатковим рішенням суду, позивач ОСОБА_1 , 15.07.2020 року через поштове відділення подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у скасуванні заходів забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, адже цивільно-процесуальне законодавство не передбачає права суду вирішувати питання щодо скасування заходів забезпечення позову ухваленням додаткового рішення.

Ухвалою від 31 серпня 2020 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Станом на 02 вересня 2020 року відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходило. Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлено про судове засідання оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України htpps://court.gov.ua, оскільки поштові відправлення за вказаною в апеляційній скарзі адресою скаржниця не отримує.

В судовому засіданні ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 , перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 270 ЦПК України суд що ухвалив додаткове рішення може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2018 року, позивач звернулась до районного суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на спірну 19/100 частини квартири за адресою ( АДРЕСА_2 ) та заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження належної їй 19/100 частини квартири, а також передавати спірне майно в іпотеку чи закладати під заставу.

16.02.2018 року за результатами розгляду заяви позивача про забезпечення позову, судом постановлено ухвалу, якою накладено арешт на 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 ; та заборонено ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження належної їй 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , в тому числі передавати в іпотеку чи закладати під заставу.

При постановлені додаткового рішення, районний суд виходив з того, що при постановленні рішення від 17.06.2020 року судом не було вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення позовута у відповідності до вимог ст. 158, п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК Українита у зв`язку з відмовою у задоволені позовних вимог, суд може за власної ініціативи скасувати заходи забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для постановлення додаткового рішення про скасування заходів забезпечення позову за власної ініціативи з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалюючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд не вирішив та не зазначив у рішенні суду про скасування заходів забезпечення позову.

Законодавством передбачено виключні випадки для ухвалення додаткового рішення, визначені ст. 270 ЦПК України.

Так як, вказаною нормою не передбачено вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, суд безпідставно керувався п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України та ухвалив додаткове рішення з цього питання.

В разі, якщо суд одночасно з ухваленням рішення не вирішив питання про скасування заходів забезпечення позову, що мало місце в даній цивільній справі, в подальшому вказане процесуальне питання мало вирішуватись за вмотивованим клопотанням одного з учасників справи.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, та враховуючи, що суд порушив норми процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року скасувати.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді