Дата документу 04.02.2020 Справа № 554/3564/19
Провадження № 2/554/785/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючої судді Троцької А.І.,

при секретарі Шевченко О.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника пощзивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила суд позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що вона 07.03.2002 року уклала шлюб з відповідачем. За час спільного шлюбу у них народилася спільна донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З квітня 2015 року сторони припинили проживання однією сім`ю, стали проживати окремо. 30.09.2016 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дочки. Донька позивача постійно проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , остання самостійно утримує її. На протязі чотирьох років, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, навіть привітання. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її вдома, не відвідує разом донькою дитячого лікаря та жодних інших закладів, в тому числі розважального чи виховного напрямку. Крім того, наявне жорстке поводження відповідача з дитиною, який у присутності дитини нецензурну грубу лайку, залякує її, на очах дитини вчинює погроми будинку, скоює насильницькі дії щодо матері дитини, допускає насилля до дитини, ображає як матір, так й дитину. Вказане свідчить про те, що відповідач не тільки самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а й зловживає ними, допускаючи жорстоке поводження з дитиною, тому звернулась до суду із зазначеним позовом.

15 травня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.61-62).
09.07.2019 року відповідач ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнав. Зазначав, що твердження позивачки про те, що тільки вона утримує дочку не відповідає дійсності, оскільки ще до стягнення аліментів через виконавчу службу він сплачував аліменти добровільно. Крім того в м. Полтаві він має окрему частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , де і зареєстрований. Це житло, в якому міг би спілкуватися з донькою, але позивачка чинить всілякі перешкоди, викликає поліцію та звинувачує його у домашньому насильстві, або заявляє, що він крадій. Як тільки він від`їжджає до місця своєї військової служби у м. Харків, позивачка змінює замки і в наступний раз він змушений або ламати замки у своєму власному житлі, або потрапляти до житла через вікно, що розцінюється, як насильство, і знову викликається поліція. Влітку 2018 р. він звертався до виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради з приводу цільового використання позивачем аліментів. Крім того звертався до виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві зади з приводу вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Також на свої звернення він отримав відповідь служби в справах дітей виконкому Шевченківської районної в м.Полтаві ради, в якій було зазначено, що ОСОБА_1 письмово запрошувалася на бесіду до служби в справах дітей, але так і не з`явилася, на телефонні дзвінки не відповідає. Працівниками служби неодноразово здійснювалися виїзди за місцем проживання матері з дитиною, однак до помешкання потрапити не вдалося, тому виконком на кінець 2018 року не зміг вирішити питання участі відповідача у вихованні дитиничерез неможливість встановити місця перебування позивача. У зв`язку з тим, що відповідач є військовослужбовцем, то не має можливості постійно опікуватися неповнолітньою донькою у м.Харкові за місцем проходження служби, а в м.Полтаві позивачка робить все, щоб таке спілкування з донькою повністю виключити. Вказував, що донька йому не байдужа, умисно не ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

26.07.2019 року позивач ОСОБА_1 надала суду відповідь на відзив, де зазначала, що з відзивом відповідача не погоджується. Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на нібито добровільну сплату аліментів, слід зазначити, що стягнення аліментів з заробітної платні відповідача в дійсності відбувалося за моєю наполегливою ініціативою. На протязі чотирьох років відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Окрім аліментів, які стягують примусово і відраховують з місця роботи відповідача, він не надає жодної ні моральної, ні матеріальної допомоги дочці. Проживає окремо, не бере участі у вихованні доньки, не турбується про її стан здоров`я, не цікавиться її самопочуттям, успіхами та поразками. Згідно до психологічної характеристики на дитину, остання проявляє надмірну тривожність, пов`язану з батьком, за слів дівчини, від батька неодноразово звучали погрози, те, що він віддасть дитину до дитячого будинку, дитина зазначає, що хоче, щоб у неї «був інший батько»; матері дитини рекомендовано забезпечити максимальний захист дівчинки та максимально обмежити спілкування з батьком.

Ухвалою суду 24 вересня 2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.155-156).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просили задовольнити позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради Дяченко В.В. в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, просив врахувати висновок органу опіки та прийняти рішення, яке буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши належну правову оцінку доказам, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з -07.03.2002 року.
Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 28.08.2006 року, актовий запис 764 ( а.с.5).
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 30 вересня 2016 року шлюб між сторона розірвано, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_7 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.06.2016 року і до досягнення дочкою повноліття ( а.с.6-7).
Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, що після розірвання шлюбу донька ОСОБА_5 залишилась проживати з матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).

Вказаний висновок носить суто рекомендаційний характер і не є обов`язковим для суду.
Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, а також наявне жорстоке поводження відповідача з дитиною.
Згідно з копією характеристики №65 від 20.03.2019 року встановлено, що дитина ОСОБА_5 з вернесня2018 року навчається у школі «Ангстрем». Станом на 19 березня 2019 року учениця виконала більшість обов`язкових завдань за II семестр. Завдання на сайті та письмові роботи виконує на середньому та достатньому рівнях. Мати, ОСОБА_1 , забезпечує дитину відповідними електронними та паперовими засобами навчання, телефонує до школи, спілкується з адміністрацією та педагогам закладу ( а.с.20).

З довідки №103 від 22.03.2019 року вбачається,що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Полтавському обласному центрі естетичного виховання учнівської молоді в гуртку бісероплетіння та декоративно-ужиткового мистецтва «Барвінок» з вересня 2015 року. Щодо виконання батьківських обов`язків батьками вихованки ОСОБА_8 повідомлено наступне: з початку навчання її у гуртку (2015 рік) по даний час питаннями навчання і виховання дитини в гуртку бісероплетіння та декоративно - ужиткового мистецтва «Барвінок» опікується тільки її мама ОСОБА_1 . Вона відвідує батьківські збори, постійно цікавиться освітнім процесом у гуртку, підтримує усі творчі починання та досягненнями своєї дитини, приймає активну участь у різних організаційних та масових заходах, які проводяться у колективі. За час навчання у гуртку бісероплетіння та декоративно-ужиткового мистецтва «Барвінок» ОЦЕВУМу батько вихованки, ОСОБА_3 , у закладі не з являвся і до керівника гуртка жодного разу ні з якими питаннями не звертався ( а.с.19).

Згідно листа КП «Центр первинної медико-санітарно допомоги № 3 Полтавської міської ради» № 405 від 18.03.2019 року, надана інформація, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ні в усній, ні в письмовій формі, ні в телефонному режимі жодного разу не звертався і не цікавився станом здоров`я, самопочуття та оздоровлення доньки ОСОБА_5 , 21.08.08.2006 року ( а.с.22).
Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією служби у справах дітей від 26.03.2019 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що дитина має окрему, вмебльовану відповідно до віку та потреб кімнату, є місце для ігор, навчання та відпочинку, необхідні речі, одяг по сезону, комп`ютер, іграшки, шкільне приладдя, книжки. За цією адресою проживають і мають постійну реєстрацію: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 донька (а.с.18).
Однак вказані документи не свідчать саме про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки сам факт того, що матір відвідує батьківські збори, приймає активну участь у різних організаційних та масових заходах та відвідує лікаря не може свідчити про відсутність інтересу батька дитини до її виховання.
Крім того, як вбачається із довідки ВЧ 3017 № 231 від 10.04.2019 року, видана прапорщику ОСОБА_3 , в тому, що він перебуває на військовій службі та працює у військовій частині НОМЕР_2 Східного ОТО Національної гвардії України м.Харків з 04.05.2016 року по теперішній час (а.с.93).
Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, відповідач ОСОБА_3 проживає та працює в м.Харків.
Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати №194 від 20.05.2019 року а також довідки про доходи №187 від 06.05.2019року, виданих ВЧ НОМЕР_2 , вбачається, що листопада 2016 року по травень 2019 року включно із заробітної плати ОСОБА_3 вираховуються аліменти у розмірі 25% на підставі виконавчого листа №554/5078/16-ц від 15.09.2017 року ( а.с.87, 88).
ОСОБА_3 звертався до виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради щодо перевірки регулярності відвідування дочкою ОСОБА_5 навчального закладу, про що надана відповідь від 15.02.2019 року ( а.с.94).
Листом від 03.12.2018 року виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради повідомив ОСОБА_3 , що його заява щодо участі у вихованні дитини розглянута. Працівниками служби у справах дітей, з метою обстеження умов проживання дитини неодноразово здійснювалися виїзди за місцем проживання матері з дитиною, однак до помешкання потрапити не вдалося. Громадянка ОСОБА_1 письмово запрошувалася на бесіду до служби у справах дітей, але остання так і не з`явилася, на телефонні дзвінки не відповідає. Враховуючи вищевикладене, на сьогодні виконком не може вирішити питання участі ОСОБА_3 у вихованні дитини, через неможливість встановити місця перебування ОСОБА_1 ( а.с.97).

Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради № 250 від 11.10.2019 року, враховуючи, що ОСОБА_9 не має заборгованості по сплаті аліментів та має стійке бажання спілкуватися з дитиною, то його недоцільно позбавляти батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.163).
Окрім того, матеріали справи не містять негативної характеристики, докази винної поведінки ОСОБА_3 та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки.
Наявність у сторін спору щодо будинку АДРЕСА_1 , та як наслідок наявність з цього приводу конфліктних ситуацій також не можуть слугувати самостійною підставою для позбавлення батьківських прав у розумінні ст.164 СК України та достатнім підтвердженням доводів позивача щодо ухилення від виконання батьком своїх обов`язків по вихованню дитини.
Під час судового розгляду також було встановлено, що батько намагався спілкуватися з донькою, телефонував на мобільний номер матері, так як у доньки було змінено номер, який відповідачу не повідомляли.

Крім того, суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 які пояснили, що відповідач взагалі не приймає участі у вихованні дитини, з огляду на те, що протягом значного періоду часу вони бачать з дитиною лише матір. Дані покази не можуть беззаперечно свідчити про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Також суд не приймає до уваги покази вказаних свідків щодо проживання дитини саме з матір`ю, оскільки вказане питання ніким не оспорювалось. Наявність у сторін конфлікту стосовно житлового будинку також встановлено.
Психологічну характеристику на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складену дитячим практичним психологом ОСОБА_10 21.03.2019 року суд оцінює критично (а.с.10). Суттєвою, на думку суду, обставиною, є те, що обстеження не відбувалось за ініціативою обох батьків, а лише матері і в її присутності. Спеціаліст не спілкувалась з відповідачем безпосередньо. Крім того, обстеження дитини здійснювалось після ряду вочевидь травмуючих для неї обставин: тривалої розлуки з батьком, після конфліктів батьків відносно будинку в якому дитина проживає.
Окрім цього дана характеристика психолога повністю суперечить характеристиці №65 від 20.03.2019 року, наданій приватним закладом «Харківська шкода І-ІІІ ступенів «Ангстрем» Харківської області, де зазначено, що під час очної співбесіди з куратором 20 березня 2019 року дівчинка спілкувалася вільно, не виявляла тривожності або агресії. Вказані характеристики надані в один період часу, з різницею в один день.

В зв`язку з цим суд критично оцінює надану суду характеристику складену дитячим практичним психологом ОСОБА_10 21.03.2019 року, яка не є висновком судового експерта, клопотання про проведення судової психологічної експертизи з тих самих питань, з яких приводилось дослідження спеціалістом психологом, сторонами заявлено не було.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. У свою чергу батько має довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Під час розгляду справи безсумнівних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками суду не надано.
Встановлені обставини не дають суду достатніх підстав для висновку про винну поведінку відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також не виключають можливість зміни його поведінки на кращу сторону.
При цьому також суд бере до уваги, що раніше до відповідача не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, при цьому з цих питань останній пояснень не надавав.
Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

Судом не виявлено позитивного результату у долі дитини, який має настати після позбавлення відповідача батьківських прав. Позивачем не доведено, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме інтересам дитини та захисту її прав.
При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, судом також враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові №631/2406/15-ц від 13.03.2019 року.

Беручи до уваги викладене, виходячи з інтересу дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 273, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.150, 157, 164, 165 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, адреса: вул. І.Мазепи, 30, м.Полтава.

Представник третьої особи ОСОБА_14 , адреса: вул. І.Мазепи, 30, м.Полтава.

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2020 року.

Суддя Октябрського
районного суду м.Полтави Троцька А.І.