ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9778/20 Справа № 216/8803/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Мясоєдова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

16 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/8803/15

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя.

11 травня 2017 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року залишено без задоволення заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду.

26 жовтня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року та просила поновити їй пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про ухвалення оскаржуваного рішення суду вона довідалася лише у 2017 році та відразу звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, однак суд першої інстанції не повідомляв її про стан розгляду цієї заяви та лише у 2020 році вона довідалася про постановлення ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року. Також, відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що судове повідомлення на аркуші справи №60 вона не отримувала та підпис їй не належить, а про стан розгляду її заяви про перегляд заочного рішення вона не була обізнана, у зв`язку з виїздом до Російської Федерації на заробітки (а.с. 158-160).

Згідно ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновленияй у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПк України.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або незалученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин неперборної сили.

Судом встановлено, що повний текст ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року, якою було залишено без задоволення заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року, складено 04 вересня 2018 року (а.с. 144-145).

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року подано до суду 26 жовтня 2020 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

При цьому, ч. 2 ст. 358 ЦПК України містить виключення за яких пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення може бути поновлено навіть у випадку подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а саме: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або незалученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин неперборної сили.

Зважаючи на те, що в клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року, відповідачка ОСОБА_1 не навела виняткових обставин для подання нею апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року, якою було залишено без задоволення заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року, складеного 04 вересня 2018 року, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року була залишена без руху та надано ОСОБА_1 строк для звернення до суду із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, із наданням доказів наявності виняткових обставин, визначених ч. 2 ст. 358 ЦПК України, для поновлення їй пропущеного процесуального строку.

13 листопада 2020 року відповідачка ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року, звернулася до суду апеляційної інстанції із клопотанням щодо поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, яке обґрунтовано тим, що вона не була повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, що надає їй право на подання апеляційної скарги після спливу річного строку після складання повного судового рішення.

Зокрема, відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що в матеріалах справи відсутні повістки з відміткою про отримання кореспонденції або ж з відміткою про те, що вона не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а направлені на цю адресу судові повістки поверталися з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що не можна вважати належним повідомленням про розгляд справи. При цьому, відповідачка ОСОБА_1 наголошує на тому, що наявне в матеріалах цивільної справи зворотнє поштове повідомлення про отримання нею судової кореспонденції є підробленим, що свідчить про відсутність доказів про отримання нею судових повісток та про повідомлення її щодо розгляду справи.

Після подання відповідачкою ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року, справа неодноразово відкладалася, та через скрутне матеріальне становище вона була вимушена виїхати до Російської Федерації на заробітки, й про те, що їй відмовлено в перегляді заочного рішення довідалася лише у 2020 році після повернення із-за кордону.

Вважає, наведені обставини такими, що надають їй право на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року.

Розглянувши клопотання відповідачки ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року та проаналізувавши доводи відповідачки ОСОБА_1 щодо обставин, які, на її переконання, об`єктивно перешкоджали їй оскаржити заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року у встановлені Законом строки та надає їй право на подання апеляційної скарги після спливу річного строку після складання повного судового рішення, суд встановив наступне.

Так, з матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя слідує, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що нею визнається в апеляційній скарзі (а.с. 149).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя (а.с. 40) та призначено справу до розгляду на 10 березня 2016 року.

Відправлене судом першої інстанції судове повідомлення щодо відкриття провадження у справі та призначення судового розгляду на 10 березня 2016 року, повернулося до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 47).

10 березня 2016 року судовий розгляд було відкладено на 07 квітня 2016 року.

Відправлене судом першої інстанції судове повідомлення щодо призначення судового розгляду на 07 квітня 2016 року, повернулося до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 57).

07 квітня 2016 року судовий розгляд було відкладено на 12 травня 2016 року.

Згідно зворотного поштового рекомендованого повідомлення, ОСОБА_1 вручено судову кореспонденцію 14 квітня 2016 року, що засвідчено підписом відповідального працівника поштового відділення (а.с. 60), а тому доводи останньої щодо підроблення цього повідомлення є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи.

12 травня 2016 року судовий розгляд було відкладено на 07 червня 2016 року.

07 червня 2016 року судовий розгляд було відкладено на 06 липня 2016 року.

06 липня 2016 року у справі постановлено заочне рішення (а.с. 69-72).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачка ОСОБА_1 , хоч і не була належним чином повідомленою про призначення всіх судових засідань по справі, однак беззаперечно була обізнана про розгляд судом першої інстанції справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, й доказів протилежного суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того, 11 травня 2017 року відповідачка ОСОБА_1 особисто звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року (а.с. 98-99), тобто, про розгляд судом її заяви ОСОБА_1 була обізнана, як особа, яка безпосередньо звернулася до суду, однак не виявила зацікавленості у розгляді її заяви та виїхала за межі України на тривалий термін, про що не повідомляла суд першої інстанції, фактично усунувшись від ініційованого нею судового процесу щодо перегляду заочного рішення суду.

При цьому, вся судова кореспонденція направлялася на адресу проживання відповідачки ОСОБА_1 , однак не була вручена та повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року залишено без задоволення заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду.

В жовтні 2020 відповідачка ОСОБА_1 виявила зацікавленість у даній справі, звернувшись до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, а потім звернулася до суду із апеляційною скаргою на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року, процесуальний строк на подання якої обраховується з дня складання повної ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року.

Таким чином, ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи, адже саме вона зверталася до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року, а тому відсутні виняткові підстави, визначені ч. 2 ст. 358 ЦПК України, за яких пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення може бути поновлено навіть у випадку подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Отже, відповідачкою ОСОБА_1 пропущено строки, визначені ЦПК України, для подання апеляційної скарги на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року більше ніж на рік з дня складення повного тексту судового рішення й виняткових обставин для поновлення таких строків не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Зазначені обставини є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У X В А Л И В:

Відмовити відповідачці ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження по поданій нею апеляційній скарзі на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: