ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/1013/20 Номер провадження 22-ц/814/2299/20Головуючий у 1-й інстанції Шевченко В.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» на ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року у справі за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 рокуАТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій прохав стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» основний борг за розподіл природного газу в сумі 1912,33 грн, та судовий збір в сумі 210 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що на обліку АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз», як споживач газифікованого об`єкту та отримувач послуг розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 перебуває абонент ОСОБА_1 з ЕІС кодом 56ХМ28С42620323F. Вказує, що відповідач свої договірні зобов`язання щодо оплати за отримані послуги виконує недобросовісно, що зумовило виникнення значної заборгованості та в подальшому припинення постачання природного газу.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року відмовлено Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» у видачі судового наказу щодо стягнення заборгованості за розподіл природного газу із ОСОБА_1 .

Роз`яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Роз`яснено заявнику право звернення до суду із заявою в порядку позовного провадження.

З вказаною ухвалою суду не погодився АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» та подав на неї апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм процесуального права.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.п. 1.4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана з порушеннями вимог ст.163 ЦПК України, а саме заявником до заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, за яким пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості, а тому відсутні докази виникнення або порушення права грошової вимоги заявника, отже згідно п.1, п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм цивільно-процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст.161 ЦПК України особа має право звернутися з зазначеними вище вимогами в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Положеннями ч.ч.1,2 ст. 163 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже зі змісту вказаної норми закону випливає, що застережень стосовно обов`язкової наявності укладеного договору про надання зазначених послуг при зверненні з заявою про видачу судового наказу, стаття 163 ЦПК України не містить.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З наданих матеріалів справи вбачається, що відносини між постачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та побутовими споживачами природного газу регулюються - Типовим договором. Договір розподілу природного газу побутовим споживачам є договором приєднання (п.1.3 Типового договору). Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є зокрема сплата споживачем рахунку Оператора ГРМ.

Оскільки споживачем не надавалася підписана заява-приєднання до умов договору, його згода про приєднання до умов договору підтверджується фактом сплати споживачем рахунку Оператора ГРМ.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» до своєї заяви додав довідку про фінансовий стан абонента ОСОБА_1 , де містяться відомості про сплату рахунків Оператора ГРМ у лютому 2020 року в сумі 718,41 грн. та у березні 2020 року у сумі 359,21 грн.

Тобто,АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу на виконання вимог ч.3 ст.163 ЦПК України, до своєї заяви про видачу судового наказу надав інші документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовував свої вимоги. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана ухвала про відмову у видачі судового наказу є передчасною та не відповідає вимогам чинного законодавства. Це при тому, що заявник і необгрунтовував свої доводи наявністю між сторонами укладеного договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Гребінківського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, ст. 379, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» задовольнити.

Ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року скасувати.

Матеріали справи за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - повернути до суду першої інстанціїдля продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови суду виготовлено 12 листопада 2020 року.

Головуючий: _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ Т.В. Одринська__________________ В.П. Пікуль