Справа № 522/3751/19
№ провадження 2/495/527/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 лютого 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Одеського Національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання,

від відповідача адвокат Гафійчук С.Д. на підставі ордеру серії ОД № 382098,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Одеський Національний медичний університет, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення витрат на навчання, збільшивши свої позовні вимоги 31.07.2019 року остаточно просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму витрат на навчання за період з 2008 року по 2014 рік у розмірі 62193 грн на користь Одеського національного університету в інтересах державного бюджету України; суму виплаченої стипендії за період з 2009 року по 2014 рік у розмірі 50002,70 грн на користь Одеського національного медичного університету в інтересах державного бюджету України; суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 грн на користь Одеського національного університету.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.2008 року ОСОБА_1 вступила до Одеського державного медичного університету на спеціальність «лікувальна справа» та підписала угоду № 381 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти.

У червні 2014 року ОСОБА_1 закінчила ОНМедУ та була направлена комісією по розподілу для проходження інтернатури до комунальної установи «Білгород-Дністровський центр первинної медико-санітарної допомоги».

Разом з тим, зазначає, що у липні 2018 року під час проведення аудиторською службою України ревізії фінансово-господарської діяльності Одеського національного медичного університету за період з 01.05.2015 року о 01.06.2018 року, шляхом співставлення списків відрахованих студентів та документів, що підтверджують працевлаштування, встановлено факти неприбуття випускників, які навчались за державним замовленням, а саме, зокрема неприбуття до роботи у 2014 році випускниці ОСОБА_1 .

Як вказано в акті державної аудиторської служби України № 04-21/12 від 23.07.2018 року, Одеським національним медичним університетом в особі ректора Запорожан ВМ, зі студентами укладено угоди про підготовку та працевлаштування фахівців з вищою освітою.

Відповідно до вказаних угод студент зобов`язується прибути після закінчення вищого навчального закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше 3-х років після закінчення інтернатури, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно державному або місцевому бюджету вартість навчання у встановленому порядку.

Одеським національним медичним університетом угоди № 381 від 12.07.2008 року виконані у повному обсязі: відповідач пройшла повний курс навчання в ОНМедУ за державні кошти, не сплачуючи за навчання власні кошти, отримала відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету.

У свою чергу, відповідач умови договору не виконала, з часу закінчення навчального закладу та після проходження інтернатури інформації щодо перерозподілу та подальшого працевлаштування у встановлений термін не надала.

Відповідно до розрахунків економічного відділу Одеського національного медичного університету за весь період з 01.09.2008 року по 30.06.2014 року сума витрат на навчання ОСОБА_1 склала 62193 грн.

Згідно з розрахунками Одеського національного медичного університету за період навчання з 2008 року по 2014 роки відповідачу ОСОБА_1 була виплачена стипендія у розмірі 50002,70 грн.

За вказаних вище обставин позивач і звернувся до суду з даним позовом.

19 березня 2019 року Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси вказана справа направлена за підсудністю до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області. / л.с. 30/

26 квітня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду /суддя Боярський О.О./ провадження по вказаній справі було відкрито. /л.с. 37-38/

08 липня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, вказуючи, що 01.08.2014 року відповідач була прийнята на роботу лікарем-інтерном за спеціальністю «загальна практика-сімейна медицина» поліклінічного відділення Комунального закладу «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня», де працювала до 05.10.2015 року та була звільнена у зв`язку з переведенням на навчання в інтернатурі в КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 16».

Починаючи з 13.10.2015 року працювала у КУ «ЦПМСД № 16» на посаді лікаря-інтерна для проходження 2-річної спеціалізації «Загальна практика-сімейна медицина та була звільнена 06.08.2016 року у зв`язку із закінченням інтернатури.

Пізніше, починаючи 23.08.2016 року працювала у КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» на посаді лікаря загальної практики-сімейного лікаря, де працювала до 28.09.2018 року.

З 01.10.2018 року по теперішній час ОСОБА_1 працює у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» на посаді лікаря загальної практики-сімейного лікаря.

Отже позовні вимоги, які ґрунтуються на невиконання ОСОБА_1 умов Закону України "Про наукову і науково - технічну діяльність". Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування працівників вищих навчальних закладів", а також Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 являються безпідставними. /л.с. 51-52/

25 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю. та призначена до підготовчого судового розгляду.

12 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявні його заяви про розгляд справи у відсутність представника позивача, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог повністю заперечував, вказуючи на їх безпідставність.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно 12.07.2008 року між Одеським національним медичним університетом та ОСОБА_1 було укладено угоду № 381, за умовами якої Університет прийняв на себе обов`язки стосовно забезпечення підготовки у державному медичному університеті з спеціальності «лікувальна справа».

У відповідності до п.1 Угоди, вся сплата за цією угодою проводиться Міністерством охорони здоров`я за рахунок бюджетних коштів відповідно до діючих нормативних актів.

Згідно п.2 Угоди студент зобов`язався після закінчення вищого навчального закладу освіти прибути на місце працевлаштування за направленням Міністерства охорони здоров`я України і відпрацювати не менше 3-х років після закінчення інтернатури, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно державному бюджету вартість навчання у встановленому порядку. /л.с.11/.

30.06.2014 року ОСОБА_1 закінчила навчання в Одеському національному медичному університеті за спеціальністю «Лікувальна справа» та отримала диплом спеціаліста. /л.с.12/.

Як вбачається з листа № 05/ОК від 03.07.2014 року Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, відповідно до наказу управління охорони здоров`я Одеської облдержадміністрації від 01.07.2014 року № 121-К випускниця медичного факультету Одеського національного медичного університету 2014 року ОСОБА_1 направлена комісією по розподілу молодих спеціалістів на роботу в КУ «Білгород-Дністровський центр первинної медико-санітарної допомоги» на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря з 01.08.2014 року та призначена на посаду лікаря інтерна КУ «Білгород-Дністровський центр медико-санітарної допомоги» для проходження 2-річної спеціалізації за спеціальністю загальна практика сімейна медицина. /л.с.13/.

У листі № 07-31/82 інт від 13.04.2017 деканату факультету післядипломної роботи Одеського національного медичного університет викладено прохання до ОСОБА_1 термінового повідомлення прибуття на роботу /згідно розподілу/, де вона працює /завірену копію трудової книжки чи витяг з наказу про зарахування на посаду лікаря. /л.с.14,15/.

Як вказує позивач відповідь на лист № 07-31/82 інт від 13.04.2017 року, отримано так і не було.

23.07.2018 року державною аудиторською службою України була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Одеського національного медичного університету за період з 01.05.2015 року по 01.06.2018 року, в результаті чого був складений акт № 04-21/12.

Так, з вищенаведеного акту можна встановити, що під час ревізії шляхом співставлення списків відрахованих студентів та документів, що підтверджують працевлаштування, встановлено факти не прибуття випускників, які навчались за державним замовленням до інтернатури, до місця розподілу за державним замовленням, а саме: не прибуття до роботи у 2014 році, зокрема ОСОБА_1 /л.с.16-25/

Відповідно до розрахунків економічного відділу Одеського національного медичного університету за весь період з 01.09.2008 року по 30.06.2014 року сума витрат на навчання ОСОБА_1 склала 62193 грн. /л.с.26/

Згідно з розрахунками Одеського національного медичного університету за період навчання з 2008 року по 2014 роки відповідачу ОСОБА_1 була виплачена стипендія у розмірі 50002,70 грн. /л.с.27/.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1.1 Положення Міністерства охорони здоров`я України про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюєтеся кваліфікація лікаря (провізора) спеціаліста певного фаху.

Інтернатура проводитися в очно-заочній формі навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів і закладів медичної (фармацевтичної) післядипломної освіти (надалі вищих закладів освіти) та стажування в базових установах і закладах охорони здоров`я (п. 1.4 Положення).

Відповідно до Угоди № 381 від 12.07.2008 року, студент зобов`язуєтеся прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ України і відпрацювати не менше 3 років після закінчення інтернатури.

В разі відмови їхати на працевлаштування за рішенням МОЗ України або відмови відпрацьовувати не менше 3 років відшкодовувати до державного бюджету повну вартість навчання, у встановленому порядку.

Відповідно до п. 5.1 Угоди № 381, за невиконання або неналежне виконання умов даної Угоди сторони несуть майнову громадянську відповідальність у відповідності з діючим законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про вищу освіту», фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень.

Відповідно ст. 34 ч. 2 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», одним з основних важелів здійснення державної політики у сфері науково-технічної діяльності є бюджетне фінансування.

На виконання Указу Президента від 23 січня 1996 року №77 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», в редакції Указу Президента від 16 травня 1996 року №342, відповідно до ст. 65 Закону України «Про вищу освіту» та ст. 197 Кодексу законів про працю України було розроблено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 22 серпня 1996 року № 992.

Пунктом 4 вищенаведеного Порядку визначено, що керівники навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду.

Відповідно до п. 8 Порядку, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом, після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років.

У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п. 14 Порядку).

Зазначені положення нормативно-правових актів, щодо відшкодування випускниками вартості навчання в разі неприбуття (не відпрацювання впродовж трьох років за місцем розподілу) закріплені також Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року №367 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням».

Відповідно до ч.4,5 ст.2 Закону України «Про формування та розміщення державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів», державні замовники після набрання чинності законом про Державний бюджет України на відповідний рік подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державного замовлення, пропозиції до проекту державного замовлення на плановий рік з визначенням показників середньорічної чисельності, орієнтовної середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, а також обсягів видатків, передбачених Державним бюджетом України на зазначені цілі, та відповідні обґрунтування щодо наданих пропозицій. Орієнтовна середня вартість підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта розраховується відповідно до методики, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 4 п.4 Постанови КМУ від 15.04.2013 року №306 «Про затвердження Порядку формування державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів» критеріями формування державного замовлення є вартість послуг з підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, асистента-стажиста, аспіранта, докторанта, підвищення кваліфікації та перепідготовки однієї особи за бюджетні кошти (орієнтовна середня вартість підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, асистента-стажиста, аспіранта, докторанта за освітньо-кваліфікаційним рівнем, науковим ступенем та формою навчання).

Згідно пп.3 п.3 Постанови КМУ від 20.05.2013 року №346 «Про затвердження Методики розрахунку орієнтовної середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта», заклади, установи розраховують вартість підготовки за державним замовленням одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, слухача за освітньо-кваліфікаційним рівнем, науковим ступенем, спеціальністю, напрямом підготовки, галуззю знань, видом економічної діяльності (для професійно-технічного навчального закладу), професією та формою навчання на плановий рік згідно з порядком, затвердженим МОН разом з Мінекономіки та Мінфіном, з урахуванням витрат на виплату академічної стипендії.

Згідно пп.2 п.1 Постанови КМУ від 12.2004 року №882 «Питання стипендіального забезпечення», дія вказаного порядку поширюється на осіб, які навчаються у навчальних закладах або наукових установах (далі - навчальні заклади) за державним (регіональним) замовленням за рахунок коштів загального фонду державного (відповідного місцевого) бюджету, а саме на студентів денної форми навчання вищих навчальних закладів I-IV рівня акредитації (наукових установ).

Тобто, виплата академічної стипендії є законодавче встановленою складовою вартості навчання та інших витрат підготовки одного кваліфікованого фахівця.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач приєднала до матеріалів копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , з якої вбачається, що 01.08.2014 року вона була прийнята на роботу лікарем-інтерном за спеціальністю «загальна практика-сімейна медицина» поліклінічного відділення Комунального закладу «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня», де працювала до 05.10.2015 року та була звільнена у зв`язку з переведенням на навчання в інтернатурі в КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 16».

Починаючи з 13.10.2015 року працювала у КУ «ЦПМСД № 16» на посаді лікаря-інтерна для проходження 2-річної спеціалізації «Загальна практика-сімейна медицина та була звільнена 06.08.2016 року у зв`язку із закінченням інтернатури.

Пізніше, починаючи 23.08.2016 року працювала у КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» на посаді лікаря загальної практики-сімейного лікаря, де працювала до 28.09.2018 року.

З 01.10.2018 року по теперішній час ОСОБА_1 працює у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» на посаді лікаря загальної практики-сімейного лікаря. /л.с.53-54/.

Як вбачається з документів, приєднаних до відзиву, підставою для направлення для влаштування на роботі лікарем загальної практики сімейного лікаря у КУ «Ценр первинної медико-санітарної допомоги №2» було направлення Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації від 28.07.2016 року № 05/ОК. /л.с.55/.

Також, матеріали справи містять і підтвердження прибуття ОСОБА_1 згідно наказу № 92-к від 22.08.2016 року в КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» у якості лікаря загальної практики сімейного лікаря. /л.с.55/

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. З ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивачем не надано жодного доказу заявлених позовних вимог, враховуючи той факт, що відповідач після закінчення навчання в Одеському національному медичному університеті для проходження 2-річної спеціалізації була прийнята на роботу лікарем-інтерном за спеціальністю «Загальна практика-сімейна медицина» в КЗ «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня», а потім КУ «ЦПМСД № 16», а згодом у КУ`ЦПМСД № 2» за направленням Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської облдержадміністрації, де працює по теперішній час, суд вважає позовні вимоги Одеського Національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання - необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з недоведеністю позовних вимог, вимоги щодо стягнення судового збору також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 72 Закону України «Про вищу освіту», Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 22 серпня 1996 року № 992,ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Одеського Національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: Одеський Національний медичний університет, , адреса: м. Одеса, пров. Валіховський, буд 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 18 лютого 2020 року.

Суддя: