Провадження № 2/641/2401/2020 Справа № 641/8377/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Богдан М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цюк Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди 11574,10 грн., витрати на правову допомогу в ромзірі 2500,00 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.10.2017 року ОСОБА_3 (надалі - Відповідач), керуючи автомобілем «Кіа Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Харків, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем "Шкода", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - Автомобіль), чим заподіяв матеріальну шкоду Автомобілю.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення Комінтернівського районного суду м. Харкова, відповідача визнано винним правопорушенні, передбаченим ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Вказана постанова набрала законної сили. У зв`язку з тим, що у дорожньо-транспортній пригоді (надалі - ДТП) визнано винним Відповідача, тому Позивач письмово звернувся до Страховика із заявою про дану подію, якої має ознаки страхової та надав копії документів, для отримання належного страхового відшкодування за збиток спричинений у наслідок ДТП.

Як наслідок Страховик визнав вказану подію, страховим випадком й сплатив частину матеріальної шкоди (страхове відшкодування) у розмір 4980,90 грн.

Позивач змушений був проводити ремонт за власні кошти та звертатись до станцій технічного обслуговування (далі - СТО), як наслідок було сплачено 16555,00 грн.

Враховуючи наведене, відповідач повинен відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі: 16555,00 грн. - 4980,90 = 11574,10 грн.

На підставі вищевикладеного, вважає, що відповідач своїми діями порушив права позивача, які гарантовані діючим законодавством України - чим спричинив Позивачу значну матеріальну шкоду.

Також, враховуючи вказані обставини, для захисту своїх порушених прав та законних інтересів позивач звернувся за правовою допомогою, у зв`язку з чим був укладений договір про надання правової допомоги. Послуги надані позивачу адвокатом сплачені у розмірі 2 500,00 грн.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року провадження у справі було відкрито, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі. У відзиві на позов представник відповідача зазначила, що до позовної заяви не додано жодного доказу про те, що перелічені пошкодження автомобіля Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 , ззанчені в акті виконаних робіт від 07.02.2019 року, були отримані внаслідок ДТП 23.10.2017 року. Позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу вважають необґрунтованими та такими, що не підтверджуються жодним доказом.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 23.10.2017 року в 08.40 годин, керуючи автомобілем КІА держномер НОМЕР_1 по пр. Гер. Сталінграду,189 в м. Харкові, не дотримався безпечної дистанції,в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ 21061 держномер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 , що зупинився попереду, в результаті чого автомобіль ВАЗ держномер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 здійснив інерційним рухом зіткнення з автомобілем Шкода держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , у зв.язку з чим була заподіяна матеріальна шкода, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 року, яка набрала законної сили, відповідача ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до товарних чеків, накладних, рахунку Фактури №3А-0000060 від 19.02.2019 року та акту виконаних робіт №3А-0000060 від 19.02.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю Шкода держномер НОМЕР_2 склала 16555,00 грн.

Як вбачається з полісу №АК/3376450 цивільна-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ПрАТ «СК «ВУСО».

Згідно акту №10647-24 від 30.11.2017 року на рахунок позивача страховою компанією ПрАТ «СК «ВУСО» сплачено страхове відшкодування в розмірі 4980,90 грн. Не відшкодованою залишилась сума 11574,10 грн.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Різниця між завданим розміром шкоди, спричиненої позивачу і страховим відшкодуванням складає 11574,10 (16555,00 - 4980,90), та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що виплата страхового відшкодування у розмірі 4980,90 грн. для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди недостатньо, з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, підлягає стягненню на користь позивача різниця між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Відповідно до абзацу 3 п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 11574,10 грн., заподіяної внаслідок ДТП, підлягають задоволенню.

Стосовно судових витрат суд приходить до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та доведеним.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Оскільки до суду не надано договір про надання правничої допомоги, акту приймання-передачі послуг, а також не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), суд не вбачає підстав для стягнення вказаних витрат, а тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди у розмірі 11574,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач: ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: М. В. Богдан