Справа № 495/1724/19
№ провадження 2/495/453/2020
18 лютого 2020 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Ткаченко О.М.,
Справа № 495/1724/19,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування,
28 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Мологівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування, просить суд: визнати факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м.
Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла спадкодавець ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді:
- житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .
Вказує, що після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкодавцем був її брат ОСОБА_2 , який проживав разом із спадкодавцем, таким чином фактично прийняв спадщину після смерті своєї сестри.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 .
Вона є племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , який після смерті залишив на її ім`я заповіт.
На частину майна, що було окреслено у заповідальному розпорядженні вона спадщину прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину, а саме на земельну ділянку площею 5,93 га, ділянка № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , що розташована на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.
Проте, стверджує, що право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_2 , залишений після смерті ОСОБА_2 оформити не надається можливим, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи.
Стверджує, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті дядька ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Тому, з урахуванням обставин, що перешкоджають їй у нотаріальному оформленні спадщини після смерті ОСОБА_2 на спірний житловий будинок, просила задовольнити її вимоги в судовому порядку.
04 березня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі було відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого судового розгляду.
13 травня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по сутті.
Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодний.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Зі згоди позивача, про що свідчить заява представника позивача, суд ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду від 18 лютого 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд розглядає справу за відсутність представника позивача, відповідно наданої заяви, за відсутність представника відповідача належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.
Матеріалами справи встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 помер спадкодавець ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . /л.с.9/.
Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.
З матеріалів справи вбачається, що за життя 15.06.2010 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений секретарем Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Гаврилюк Г.П., згідно якого спадкодавець належну йому земельну ділянку площею 5,93 га, ділянка № НОМЕР_1 ,масив № НОМЕР_2 , розташовану на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництв, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-ОД № 059520 та майновий пай, а також житловий будинок АДРЕСА_1 заповідав своїй племінниці ОСОБА_1 . /л.с.10/.
Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , з якої вбачається, що за заявою № 96 від 13.02.2013 року, що була своєчасно подана ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа № 56/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . /л.с.30/.
З матеріалів вищенаведеної спадкової справи можна встановити, що 11.01.2014 року на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на наступне майно: земельну ділянку № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , площею 5,93 га, розташовану на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 059520, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 05.03.2003 року. /л.с.47/.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 49/02-14 від 16.01.2019 року нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Підставою відмови у вчиненні вказаної нотаріальної дії стала відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок. /л.с.51/.
Разом з тим, позивач у своєму позові стверджує, що спірний житловий будинок ОСОБА_2 успадкував /фактично прийняв спадщину/ після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що була його сестрою, оскільки проживав з нею на день відкриття спадщини.
У якості обґрунтування вказаних стверджень приєднав до матеріалів справи наступні докази.
Так, згідно довідки № 2346, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради від 03.07.2018 року, згідно запису в по господарські книзі № 3 особовий рахунок № НОМЕР_4 власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , 1911 року народження. Рік побудови 1928 р. /л.с.12/
У відповідності до довідки № 4601 від 27.12.2018 року, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, за даними по господарської книги № 6 особовий рахунок № НОМЕР_5 з гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в житловому будинку зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 : брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . /л.с.12/.
Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , то на момент відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року (надалі ЦК України, 1963 року), тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону.
Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , заведеною Шостою Одеською державною нотаріальною конторою.
На запит суду 22 січня 2020 року надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справа № 383/Бр до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до якої ОСОБА_2 звернувся з заявою після смерті рідної сестри до Шостої Одеської державної нотаріальної контори про прийнятті спадщини та 25 липня 2001 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , тобто здійснив всі дії щодо прийняття спадщини після її смерті.
Позивач у своєму позові просить встановити факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З приводу вказаного, слід зазначити про наступне.
Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.
Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Таким чином, випискою з погосподарської книги сільської ради № 3, особовий рахунок № НОМЕР_4 достовірно підтверджено належність житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , 1911 року народження, рік побудови - 1928 р, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після якої прийняв її брат - ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Щодо вимог позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 20,0 кв.м., загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 32, 7 кв.м. суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті /ст. 1233 ЦК України/.
У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після його смерті, оскільки звернулася вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримавши свідоцтво про право на спадщину на частину майна, не відмовилася від її прийняття, проте та обставина, що в неї відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок позбавляє можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на нього, прийнявши до уваги також те, що інших спадкоємців судом не виявлено, іншого способу, окрім як в судовому порядку, захистити права позивача не надається можливим, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність їх задоволення у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524-529, 534 ЦК України, в редакції 1963 року, ст.ст. 1216-1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280 - 281, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., що складається з: літ. "А" - житлового будинку; літ. "Б" - літньої кухні; літ. "В, Д" - сараю; літ. "Г" - вбиральні; № 1-4 - споруд.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_6 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Мологівська сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області, що знаходиться за адресою: с. Молога, Білгород - Дністровського району Одеської області, по вул. Кишинівська, 221-а, .

Повний текст рішення складений 18 лютого 2020 року.

Суддя: