П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року м. Київ

Справа №761/18277/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Справа №761/18277/19 /2/5803/18
№ апеляційного провадження:22-ц-824/2858/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого в складі судді Волошина В.О. 13 вересня 2019 року, повний текст рішення складено 05 листопада 2019 року в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019р. позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся з позовом до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 087/06/2013/0336 від 05 червня 2013 року у сумі 99913 гривень 64 копійки та сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05 червня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано кредит на суму 83188 гривень 66 копійок на строк з 05 червня 2013 року по 04 червня 2020 року, а ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути кредит в повному обсязі, відповідно до Графіку погашення кредиту, та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 17,0 % річних.

05 червня 2013р. на умовах зазначеного договору відповідачу ОСОБА_1 було надано грошові кошти.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за договором і в термін, встановлений договором, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 02 квітня 2019 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 99913 гривень 64 копійки, яка складається з: 83188 гривень 66 копійок - заборгованість по несплаченій частині кредиту; 16724 гривні 98 копійок - заборгованість по процентам за період з 01 березня 2014 року по 30 квітня 2015 року.

05 червня 2013 року між сторонами було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого, поручитель ОСОБА_2 поручається перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору. Згідно з п. 1.2. договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарними.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 087/06/2013/0336 від 05 червня 2013р. в розмірі 99913 грн. 64 коп.; судовий збір у розмірі 960 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , як солідарного боржника з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 087/06/2013/0336 від 05 червня 2013р. в розмірі 54049 (п`ятдесят чотири тисячі сорок дев`ять) грн. 31 коп.; судовий збір у розмірі 519 (п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 53 коп.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» подано апеляційну скаргу, в якій позивач просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, рішення суду ухвалено внаслідок неправильного встановлення обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 червня 2013р. між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем було укладено кредитний договір, відповідно до п. 1.1. цього договору позивач надав ОСОБА_1 кредит у сумі 87904,0 грн., з цільовим призначенням на придбання автомобіля, строком кредитування з 05 червня 2013 року по 04 червня 2020 року, із сплатою відсотків у розмірі 15,0 % річних (п. 1.2-1.4 кредитного договору).

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний був повертати заборгованість по кредиту та процентах щомісячно рівними частинами, згідно з графіком погашення кредиту.

05 червня 2013 року за умовами кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 було отримано грошові кошти в сумі 83188,66 грн.

Згідно п. 3.1 кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком у додатку №2 до договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів в розмірі 1808 гривень щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок № НОМЕР_1 .

Проценти за користування кредитом коштами нараховуються на суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом з дотриманням умов п. 3.11 цього договору. Проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування нараховуються на залишок строкової заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту, до дня повного погашення заборгованості за кредитом або до дня перенесення кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості (пункти 3.10, 3.10.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 4.2.3 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по договору включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань по договору, у тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань. Вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку.

Як зазначено у п. 2.3 кредитного договору, кредит забезпечується фінансовою порукою ОСОБА_2 .

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 02 квітня 2019 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором становить 99913,64 грн., яка складається з: 83188,66 грн. - заборгованість по несплаченій частині кредиту; 16724,98 грн. - заборгованість по процентам за період часу з 01 березня 2014 року по 30 квітня 2019 року.

05 червня 2013 року між сторонами було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого, поручитель відповідач ОСОБА_2 поручається перед кредитором за виконання позичальником відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору. Згідно з п. 1.2. договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарними.

Відповідно до п. 5.1., 5.2 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього договору.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання, як позичальник за кредитним договором в повному обсязі а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача в цій частині.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом ст. 554 цього Кодексу, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив суд стягнути на свою користь солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 99913,64 грн., яка складається з: 83188,66 грн. - заборгованість по несплаченій частині кредиту; 16724,98 грн. - заборгованість по процентам за період з 01 березня 2014 року по 30 квітня 2015 року.

Встановлено, що позичальник мав повертати банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами в строки, передбачені графіком, який є додатком до кредитного договору.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Враховуючи те, що виконання кредитного зобов`язання повинно було здійснюватися щомісячно, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦПК України строк поруки обчислюється за кожною частиною зобов`язання, кожного щомісячного зобов`язання.

Таким чином, з наведено вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно умов кредитного договору позичальник повинен був здійснювати погашення кредиту щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 1808,0 грн..

Звернувшись до суду з позовом 22 квітня 2019 року, позивач реалізував своє право вимагати дострокового повернення кредиту.

У зв`язку з тим, що позивач звернувся до суду з позовом до позичальника та поручителя 22 квітня 2019 року, та враховуючи положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, п. 5.2 договору поруки, а також відомості надані позивачем: розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку (а.с.9-17), згідно яких з березня 2014 року позичальник припинила сплати за кредитним договором, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що солідарно з поручителя підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредитом, яка виникла станом на березень 2017 року у розмірі 54049 гривень 31 копійка, оскільки в решті зобов`язань, а саме тіло кредиту за період часу до березня 2017 року та проценти за період з 01 березня 2014 року по 30 квітня 2015 року порука припинилася.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна