ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1196/19
У Х В А Л А

"11" лютого 2020 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., при секретарі судового засідання Столяренко Н.П., за участі представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та адвоката Бразалука С.О. розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Петриківська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області, клопотання відповідача про закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

23.07.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

05.11.2019 ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до справи залучено Петриківську селищну раду Петриківського району Дніпропетровської області.

Під час підготовчого судового засідання Пікуш О.В. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки Петриківським районним судом Дніпропетровської області рішення з аналогічної справи між тими ж сторонами та з тих же підстав (цивільна справа № 187/521/16-ц (провадження 2/0187/303/16)). Так в червні 2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом, в якому послалась на те, що за адресою АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок, який належить їй на праві власності від 21.03.1997 року. За її згодою у вказаному будинку був зареєстрований ОСОБА_3 , але останній не проживає в ньому з червня 2012 року, відсутні його особисті речі і вказані обставини перешкоджають розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд. Просить суд винести рішення про визнання відповідача особою, яка втратила право користування житловим будинком розташованого по АДРЕСА_1 селищній раді зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку. Рішенням суду в позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи Петриківської селищної ради Дніпропетровської області відмовлено.

В судовому засіданні представник відповідач адвокат Бразалук С.О. підтримав дане клопотання відповідача та просив закрити провадження так як аналогічний спір вже було вирішено судом.

Представника позивача ОСОБА_1 Пищида О.І. заперечував проти клопотання відповідача.

Вирішуючи дане клопотання відповідача суд виходить з наступного.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Визначаючи предмет позову за правилами диспозитивності позивач сам визначає спосіб захисту свої порушених прав, при цьому зазначає правову та фактичну підставу, яка обґрунтовує його позовні вимоги.

З аналізу п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України випливає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З матеріалів цивільної справи № 187/521/16-ц (провадження 2/0187/303/16) вбачається, що в червні 2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом, в якому послалась на те, що за адресою АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок, який належить їй на праві власності від 21.03.1997. За її згодою у вказаному будинку був зареєстрований ОСОБА_3 , але останній не проживає в ньому з червня 2012 року, відсутні його особисті речі і вказані обставини перешкоджають розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд. За вказаного позивач просила суд винести рішення про визнання відповідача особою, яка втратила право користування житловим будинком розташованого по АДРЕСА_1 .

Таким чином факт порушення прав та інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 звернулась до суду (перешкода розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд), існував на час звернення до суду червень 2016 року.

При цьому, 23.07.2019 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки він з 21.04.2006 у будинку за адресою по АДРЕСА_1 не проживає, а постійно проживає за іншою адресою по АДРЕСА_2 , що як обставина, яка порушує її права та інтереси продовжує існувати на час звернення до суду (в липні 2019 року) та є вкрай тяжкою обставиною, оскільки сплачувати комунальні послуги за будинок їй дуже важко, а відповідач самостійно виписуватися не бажає.

Таким чином, подаючи даний позов позивач посилається на порушення його права власності на майно з боку відповідачів та існування даного факту, тобто, факту порушення її прав та інтересів, на час звернення до суду липень 2019 року.

Отже підстави позовів не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 2, 4, 5 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено.

Разом з тим, наявність чи відсутність права на позов у матеріальному розумінні, так само як і встановлення наявності чи відсутності факту порушення такого права з`ясовуються судом під час розгляду спору по суті заявлених вимог.

За вказаного, клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки відсутні обставини вважати що рішення ухвалене судом 08.11.2016 з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись статтями 12-13, 182, 186, 200 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Петриківська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:В. О. Говоруха