1Справа № 335/6200/20 2-н/335/378/2020
УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу
18 листопада 2020 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину,
ВСТАНОВИВ:
24.07.2020 ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою, в якій просить видати наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В. від 31.08.2020 зазначену заяву передано на розгляд Покровського районного суду Дніпропетровської області в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України (а.с. 15).
Ухвалою судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2020 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 повернуто до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, оскільки ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2020 помилково визначено підсудність даної справи за Покровським районним судом Дніпропетровської області (а.с. 21).
За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2020 заяву ОСОБА_1 передано в провадження судді Соболєвої І.П.
Дослідивши подані матеріали доходжу таких висновків.
Відповідно до частини 1 статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Частиною 1 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
При цьому, частиною 1 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Відповідно до частини 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Згідно з інформацією виконавчого комітету Покровської селищної ради боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Місце проживання стягувача ОСОБА_1 , відповідно до даних, які містяться у її паспорті громадянина України, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Посилання заявника на те, що вона проживає у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , а тому вказана справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, є безпідставними, оскільки за змістом ч. 1 ст. 28 ЦПК України, правом на звернення до суду з позовом за правилами альтернативної підсудності до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, заявник могла би скористатися у разі якщо б її місце проживання або перебування за адресою, що територіально відноситься до Вознесенівського району м. Запоріжжя, було зареєстровано у встановленому законом порядку
Так, як передбачено ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
За приписами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).
Згідно із ч 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.
За таких обставин, надана заявником довідка ОСББ № 5 Заводу «Запоріжсталь» про те, що ОСОБА_4 та її син проживають за адресою: АДРЕСА_3 , сама по собі, не є доказом на підтвердження реєстрації ОСОБА_5 за місцем перебування у м. Запоріжжі в розумінні вимог ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Таким чином, заява ОСОБА_4 про видачу судового наказу не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, оскільки на території Вознесенівського (попередня назва Орджонікідзевського) району не зареєстроване у встановленому законом порядку ні місце проживання, ні місце перебування стягувача у справі ОСОБА_1 або боржника ОСОБА_2 .
Крім того, факт того, що заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя вже встановлений в ухвалі судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В. від 31.08.2020.
Зазначена ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.
Частиною 8 ст. 165 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.
Заява про видачу судового наказу та додані до неї документи не містить інформації про те, що боржник ОСОБА_2 має статус фізичної особи-підприємця, у зв`язку із чим положення частини 8 статті 165 ЦПК України судом не застосовуються.
При цьому, згідно з пунктом 9 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.
За таких обставин, доходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу, роз`яснивши заявникові, що відповідно до частини другої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 36 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 162, 165, 164, 166 ЦПК України, суддя
Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва